Головуючий суддя 
в суді І інстанції Потапенко А.В. 
Єдиний унікальний № 752/2840/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
ЗАОЧНЕ

20 травня 2026 року Ржищівський міський суд Київської області у складі:
головуючого - судді Потапенка А.В.,
за участі:
секретаря - Папенко О.О.,
позивача - ОСОБА_1 (не з`явилась),
відповідача - ОСОБА_2 (не з`явився),
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ржищів Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

31.03.2026 до Ржищівського міського суду Київської області на підставі ухвали Голосіївського районного суду міста Києва від 12.02.2026 надійшла цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики для розгляду за підсудністю. 
Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
20.03.2025 позивач ОСОБА_1 надала в борг ОСОБА_2 позику у розмірі 10 500,00 доларів США. Факт отримання коштів відповідач підтвердив розпискою, у якій зобов`язувався повернути борг до 30.03.2025. Однак, ОСОБА_2 у зазначений строк позичені кошти не повернув, пояснюючи невиконання свого обов`язку різними причинами та скрутними обставинами. Щоразу обіцяв віддати позику найближчим часом. 20.01.2026 відповідач повернув лише 100 доларів США, про що було зазначено у розписці. Отже, сума неповернутої заборгованості складає 10 400 доларів США.
У позовній заяві позивач просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь заборгованість у сумі 10 400 доларів США, а також витрати на відкошування сплаченого судового збору у розмірі 4 468 грн 84 коп.
Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.
Позивач у судовому засіданні 06.05.2026 надала оригінал розписки для огляду в судовому засіданні, позовні вимоги підтримувала та просила їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала.
Відповідач ОСОБА_2 копію ухвали про відкриття провадження, позовну заяву з додатками та судову повістку не отримав, рекомендований лист з повідомленням про вручення поштового відправлення, що надсилався на адресу місця реєстрації відповідача, повернувся на адресу суду без вручення адресату з приміткою листоноші: "адресат відсутній". У судове засідання відповідач не з`явився двічі поспіль, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся через оголошення про виклик на веб-сайті судової влади України в порядку, передбаченому ч. 11 ст. 128 ЦПК України. Про причини неявки не повідомляв, заперечень щодо розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження, відзив на позов у встановлений судом строк, та клопотань про відкладення розгляду справи не надсилав.
В порядку, передбаченому статтями 280-284 ЦПК України, суд вирішив проводити заочний розгляд справи.
Судом встановлено наступні обставини.
Згідно з розпискою (а.с.5) ОСОБА_2 дав розписку ОСОБА_1 в тому, що він отримав від ОСОБА_1 у борг гроші в сумі 10,5 тис. доларів. Позика є безвідсотковою. Зобов`язувався повернути позику до 30.03.2025. Розписка містить інформацію про повернення частини боргу 20.01.2026 у розмірі 100 доларів.
Норми права, застосовані судом.
Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Статтею 545 ЦК України визначено, що прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора.
Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно із ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.
Мотиви і висновки суду.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про доведеність заявлених позовних вимог та наявність правових підстав для їх задоволення.
Суд виходить з того, що відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Укладення договору позики є двостороннім правочином, який породжує цивільно-правові зобов`язання між сторонами. Згідно зі статтею 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошових коштів, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві таку ж суму коштів у встановлений договором строк.
Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України належним доказом укладення договору позики та його умов є, зокрема, розписка позичальника, яка підтверджує факт отримання грошових коштів. Надана суду розписка відповідача свідчить про отримання ним грошових коштів у розмірі 10 400 доларів США та взяття на себе зобов`язання щодо їх повернення у строк до 30.03.2025. Однак у зазначений строк зобов`язання відповідачем не виконано, що є порушенням зобов`язання відповідно до ст. 610 ЦК України. Відповідно до статей 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, у встановлений строк та одностороння відмова від його виконання не допускається. Доказів належного виконання зобов`язання відповідачем суду не надано. Як встановлено судом, відповідач повернув лише частину боргу, а саме: у розмірі 100 доларів США 20.01.2026, щодо повернення решти позичених коштів позивач вимушена була звернулась з позовом до суду. Таким чином, суд дійшов висновку, що між сторонами виникли зобов`язальні правовідносини з договору позики, які відповідачем належним чином не виконані, у зв`язку з чим позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до статті 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч.1 ст. 526 ЦК України). Грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях (ч.1. ст. 533 ЦК України).
Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом (частина друга статті 533 ЦК України).
Як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України. Наведене узгоджується з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постановах від 04.07.2018 у справі № 761/12665/14-ц (провадження № 14-134цс18) та від 16.01.2019 у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18), № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18) та № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18); від 23.10.2019 у справі № 723/304/16-ц (провадження № 14-360цс19).
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню сплачений нею судовий збір при зверненні до суду у розмірі 4 468 грн 84 коп.
В порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового за допомогою за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. 
Керуючись статтями 3, 6, 15, 16, 192, 202, 524, 533, 626-628, 1046-1051 ЦК України, статтями 4, 5, 12, 13, 76-82, 141, 263 - 265, 268, 273,280-284, 353, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , - задовольнити у повному обсязі. 
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 10 400 (десять тисяч чотириста) доларів США.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на відшкодування судового збору у розмірі 4 468 (чотири тисячі чотириста шістдесят вісім) гривень 84 копійки.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Позивачем рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повні найменування сторін:
- ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ;
- ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 .
Повне рішення складено 25.05.2026.

Суддя А.В. Потапенко