УХВАЛА
28 травня 2026 року
м. Київ

справа № 369/15642/24
провадження № 61-6838ск26

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Осіяна О. М., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Служби безпеки України у місті Києві та Київській області на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 листопада 2025 року, постанову Київського апеляційного суду 
від 29 квітня 2026 року та додаткову постанову Київського апеляційного суду від 14 травня 2026 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Служби безпеки України у м. Києві та Київській області про зняття арешту із земельної ділянки,
ВСТАНОВИВ:
У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Служби безпеки України у м. Києві та Київській області (далі - ГУ СБУ у м. Києві та Київській області) про зняття арешту із земельної ділянки.
Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області 
від 26 листопада 2025 року позов ОСОБА_1 задоволено. Знято арешт із земельної ділянки кадастровий номер 3222482400:03:002:0039, яка належить ОСОБА_1 , накладений постановою старшого слідчого ОВС СВ УСБУ 
у м. Києві у межах кримінальної справи № 1769 від 07 грудня 2011 року, шляхом припинення обтяження № 12297392, зареєстрованого 20 березня 2012 року реєстратором Шостої київської державної нотаріальної контори. Вирішено питання розподілу судових витрат.
Постановою Київського апеляційного суду від 29 квітня 2026 року апеляційну скаргу ГУ СБУ у м. Києві та Київській області залишено без задоволення. Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області 
від 26 листопада 2025 року залишено без змін.
Додатковою постановою Київського апеляційного суду від 14 травня 2026 року заяву представниці ОСОБА_1 - адвоката Осадчук Т. С. про ухвалення додаткового рішення задоволено частково. Стягнуто із ГУ СБУ у м. Києві та Київській області на користь ОСОБА_1 на відшкодування судових витрат, пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги в суді апеляційної інстанції у розмірі 5 000, 00 гривень.
20 травня 2026 року через підсистему Електронний суд представник ГУ СБУ 
у м. Києві та Київській області - Стельмаш Р. М. подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 листопада 2025 року, постанову Київського апеляційного суду 
від 29 квітня 2026 року та додаткову постанову Київського апеляційного суду від 14 травня 2026 року, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального права та недотримання норм процесуального права, просив скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову 
у задоволенні позовних вимог.  
Касаційна скарга підлягає залишенню без руху з наступних підстав.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 389 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.
Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України, у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
Так, у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні. 
У випадку подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
Якщо касаційна скарга подана на підставі пункту 3 частини другої статті 389 ЦПК України, у такій скарзі зазначається, щодо якої саме норми права відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.
У випадку оскарження судових рішень на підставі пункту 4 частини другої статті 389 ЦПК України з посиланням на частину першу статті 411 ЦПК України, у касаційній скарзі потрібно зазначити певний пункт частини першої статті 411 ЦПК України, який є обов`язковою підставою для скасування судового рішення з його обґрунтуванням та мотивуванням доводів.
Як на підставу касаційного оскарження представник ГУ СБУ у м. Києві та Київській області - Стельмаш Р. М., посилається на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах (пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України), а також зазначає, що судами не було застосовано висновки Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
Підстави передбачені пунктами 1 та 3 частини другої статті 389 ЦПК України (неврахування висновку Верховного Суду та відсутність висновку Верховного Суду) можуть бути взаємовиключними, особа, яка подає касаційну скаргу, 
у разі одночасного посилання на вказані підстави, має конкретизувати 
у касаційній скарзі яку саме норму (норми) права застосовано без урахування висновку, викладеного у постанові Верховного Суду у подібних правовідносинах, а щодо застосування якої норми (норм) права у подібних правовідносинах відсутній висновок Верховного Суду.
Підстави касаційного оскарження передбачені пунктами 1 та 3 частини другої статті 389 ЦПК України можуть бути зазначені у касаційній скарзі одночасно лише у випадку, якщо норми права застосовані у подібних правовідносинах без урахування висновку Верховного Суду та норми права, щодо застосування яких у подібних правовідносинах відсутній висновок Верховного Суду - є різними.
Натомість заявник не конкретизує, щодо застосування яких саме норм права у подібних правовідносинах відсутній висновок Верховного Суду.
Верховний Суд роз`яснює заявнику, що посилаючись на пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України, як на підставу для відкриття касаційного провадження, заявник повинен зазначити норму права, єдину практику застосування якої необхідно сформувати, обставини справи, до яких ця норма повинна застосовуватись, який висновок виклав апеляційний суд з цього питання та обґрунтувати, в чому полягає незгода з ним.
Тобто, вищевказана підстава касаційного оскарження не обґрунтована належним чином, а виключно посилання на підставу касаційного оскарження не є належним виконанням вимог статті 392 ЦПК України щодо форми та змісту касаційної скарги.
Недоліки касаційної скарги мають бути усунені шляхом надання уточненої касаційної скарги із зазначенням в ній підстави (підстав), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України підстави (підстав), з урахуванням роз`яснень викладених у цій ухвалі. У разі посилання на пункт 3 частини другої 
статті 389 ЦПК України заявник має чітко зазначити норму/норми права щодо застосування якої/яких у подібних правовідносинах відсутній висновок Верховного Суду.
У разі подання уточненої касаційної скарги засобами поштового зв`язку копії уточненої скарги мають бути надані відповідно до кількості учасників справи.
У разі подання уточненої касаційної скарги в електронній формі, до неї мають бути додані докази надсилання копії касаційної скарги листом з описом вкладення іншим учасникам справи, які не мають зареєстрованого кабінету в системі Електронний Суд.
Крім того, в порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку та розміру. 
Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».
Згідно з частиною першою статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» встановлено, що з 01 січня 2024 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 3 028, 00 грн.
Згідно з підпунктом 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, чинній на час подання позовної заяви) судовий збір за подання позовної заяви немайнового характеру фізичною особою становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» розмір ставки судового збору за подання, юридичною особою, касаційної скарги на рішення суду становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги від розміру оспорюваної суми.
При поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору (частина третя статті 4 Закону України «Про судовий збір»).
Таким чином, заявнику необхідно було сплатити судовий збір 
у розмірі 1 937, 92 грн (3 028, 00 грн х 0,4 х 200 % х 0,8).
Безпосередньо у касаційній скарзі заявник зазначив, оскільки ГУ СБУ у місті Києві та Київській області діє від імені та в інтересах держави, яка є належним відповідачем у справі та незважаючи на її процесуальний статус відповідача, не є платником судового збору згідно із положеннями Закону України «Про судовий збір». 
Відповідно до статті 170 ЦК України держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.
Згідно з частиною другою статті 48 ЦПК України позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. Водночас, держава, Автономна Республіка Крим, територіальна громада беруть участь у справі через відповідний орган державної влади, орган влади Автономної Республіки Крим, орган місцевого самоврядування відповідно до його компетенції, від імені якого діє його керівник, інша уповноважена особа відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування), або через представника, що прямо передбачено положеннями частини четвертої статті 58 ЦПК України.
Отже, у цивільному судочинстві держава бере участь у справі як сторона через відповідний її орган, наділений повноваженнями саме у спірних правовідносинах, зокрема і представляти державу в суді. Зазначене узгоджується з висновками Верховного Суду викладеними у постановах Великої Палати Верховного Суду від 27 лютого 2019 року у справі 
№ 761/3884/18, від 21 серпня 2019 року у справі № 761/35803/16-ц, 
від 18 грудня 2019 року у справі № 688/2479/16-ц, від 06 липня 2021 року 
у справі № 911/2169/20.
З огляду на зазначене, Верховний Суд звертає увагу заявника, що ГУ СБУ 
в м. Києві та Київській області, який є самостійним учасником справи в статусі відповідача, є суб`єктом справляння судового збору на загальних підставах відповідно до Закону України «Про судовий збір», та не вбачає підстав для звільнення заявникавід сплати судового збору.
Таким чином, судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК у м. Києві, Печерський район, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), номер рахунку отримувача (стандарт IBAN): UA288999980313151207000026007, код класифікації доходів бюджету: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».
Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». 
Відповідно до частини перша статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Недоліки касаційної скарги мають бути усунені шляхом надання суду документу, що підтверджує сплату судового збору в розмірі 1 937, 92 грн або документів, що підтверджують підстави звільнення від його сплати. 
Відповідно до пункту 3 частини другої статті 392 ЦПК України, у касаційній скарзі повинно бути зазначено повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб).
Заявник зазначає Державне агентство лісових ресурсів України, як учасника справи, в той час як згідно розміщених в Єдиному державному реєстрі судових рішень, текстів судових рішень у справі № 369/15642/24, Державне агентство лісових ресурсів України не зазначено учасником справи.
На час вирішення питання про відкриття касаційного провадження матеріали справи № 369/15642/24 в розпорядженні Верховного Суду відсутні.
У разі, якщо Державне агентство лісових ресурсів України було залучено до участі в розгляді справи, заявнику необхідно надати докази на підтвердження цих фактів, а в іншому випадку привести свою скаргу у відповідність із дійсним складом учасників справи.
Вказані недоліки мають бути усунені шляхом наданням суду уточненої касаційної скарги із зазначенням коректних відомостей про учасників справи № 369/15642/24 з урахуванням роз`яснень викладених в цій ухвалі.
У разі подання уточненої касаційної скарги засобами поштового зв`язку копії уточненої скарги мають бути надані відповідно до кількості учасників справи.
У разі подання уточненої касаційної скарги в електронній формі, до неї мають бути додані докази надсилання копії касаційної скарги листом з описом вкладення іншим учасникам справи, які не мають зареєстрованого кабінету в системі Електронний Суд.
Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, визначених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
Питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження) буде вирішено колегією суддів після оформлення касаційної скарги відповідно до вимог статті 392 ЦПК України. 
Враховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення її недоліків.
Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Головного управління Служби безпеки України у місті Києві та Київській області на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 листопада 2025 року, постанову Київського апеляційного суду від 29 квітня 2026 року та додаткову постанову Київського апеляційного суду від 14 травня 2026 року у справі № 369/15642/24 залишити без руху.
Визначити для усунення недоліків касаційної скарги строк - десять днів з дня вручення заявнику та/або його представнику копії цієї ухвали.
У разі невиконання у встановлений строк цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя О. М. Осіян