Постанова 
Іменем України

22 червня 2026 року
м. Київ

справа № 757/7722/21
провадження № 61-1697св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Воробйової І. А., 
Червинської М. Є.,

учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - ОСОБА_2 , 
особа, яка не брала участі у справі і звернулася з апеляційною скаргою, - Товариство з обмеженою відповідальністю «Видавчничий дім «Толока»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 на постанову Київського апеляційного суду від 27 листопада 2024 рокуу складі колегії суддів: Шкоріної О. І., Поливач Л. Д., Стрижеуса А. М., 

ВСТАНОВИВ:

Описова частина
Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Позов обґрунтований тим, що 06 квітня 1994 року між сторонами було укладено шлюб, у якому подружжя набуло нерухоме майно - нежитлове приміщення загальною площею 115,90 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на яке зареєстроване за відповідачем на підставі рішення Печерського районного суду м. Києва від 02 червня 2006 року № 2-1099-1/06, реєстраційний напис правовстановлювального документа № 167п-32 за реєстровим номером 8817-П від 05 лютого 2008 року згідно з відміткою БТІ на копії цього рішення суду.
Відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо спірного майна не вносились, на підтвердження чого до позову додано інформаційну довідку від 20 січня 2021 року № 241135412.
Позивач зазначала, що указане нерухоме майно є спільною сумісною власністю подружжя. Оскільки сторони не дійшли згоди з приводу розподілу спільного майна подружжя, ОСОБА_1 , посилаючись на положення статей 60, 63, 65, 71 СК України, просила суд поділити спільне сумісне нерухоме майно, визнавши за кожним із подружжя право власності на 1/2 частку нежитлового приміщення загальною площею 115,90 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 .

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 11 листопада 2021 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя задоволено.
Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку нежитлового приміщення загальною площею 115,90 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку нежитлового приміщення загальною площею 115,90 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції, врахувавши визнання відповідачем позовних вимог, виходив із того, що спірне нежитлове приміщення набуте сторонами за час шлюбу, а тому таке майно є об`єктом спільної сумісної власності подружжя сторін, що підлягає поділу між сторонами, виходячи з правил рівності часток подружжя в спільному майні, шляхом визнання права власності за кожним із подружжя по 1/2 частці нежитлового приміщення.
Не погоджуючись із рішенням суду, Товариство з обмеженою відповідальністю «Видавничий дім «Толока» (далі - ТОВ «ВД «Толока») як особа, яка не брала участі у справі, проте вважає, що рішенням суду порушено її права, подало апеляційну скаргу.
Постановою Київського апеляційного суду від 27 листопада 2024 року рішення Печерського районного суду м. Києва від 11 листопада 2021 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Стягнено з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ВД «Толока» судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 17 025,00 грн.

Короткий зміст вимог касаційної скарги
10 лютого 2025 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 27 листопада 2024 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Підставою касаційного оскарження вказаного судового рішення представник заявника зазначає неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме: суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У квітні 2025 року ТОВ «ВД «Толока» подало відзив на касаційну скаргу, у якому зазначило, що рішення апеляційного суду є законним та обґрунтованим, підстав для його скасування немає. 

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суд установив, що 06 квітня 1994 року між ОСОБА_2 і ОСОБА_4 укладено шлюб, зареєстрований Вишгородським райвідділом реєстрації актів громадянського стану Київської області, про що зроблено запис № 145 (свідоцтво серії НОМЕР_1 ). 

23 квітня 2002 року між ОСОБА_2 і Товариством з обмеженою відповідальністю «Сантанна» (далі - ТОВ «Сантанна») укладено договір № 09/02 про пайову участь у будівництві об`єкта нерухомого майна - офісного приміщення за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 02 червня 2006 року у справі № 2-1099-1/06 визнано за ОСОБА_2 право власності на офісне приміщення загальною площею 115, 90 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 .

Реєстраційний напис виконаний на правовстановлювальному документі № 167п-32 за реєстровим номером 8817-П від 05 лютого 2008 року, про що свідчить відмітка БТІ на копії цього рішення суду.

05 грудня 2008 року між ОСОБА_2 і ОСОБА_5 укладено договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу (далі - приватний нотаріус) Перевертуном О. Ю., зареєстрований в реєстрі за № 1256, відповідно до умов якого ОСОБА_5 набула право власності на нерухоме майно - нежитлове приміщення АДРЕСА_1 .

02 березня 2009 року КП «Київське бюро технічної інвентаризації» здійснило державну реєстрацію права власності ОСОБА_5 на вказане нерухоме майно, про що було вчинено відповідний реєстраційний напис.

25 квітня 2009 року між ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , укладено договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Перевертуном О. Ю., зареєстрований в реєстрі за № 382, відповідно до умов якого ОСОБА_6 набула право власності на нерухоме майно - нежитлове приміщення АДРЕСА_1 .

Спірне нерухоме майно було відчужене декілька разів шляхом підроблення документів. 

ОСОБА_5 звернулася до правоохоронних органів з метою захисту своїх порушених прав, за указаним фактом було порушено кримінальне провадження від 10 січня 2013 року, в якому відповідно до постанови слідчого від 14 березня 2013 року ОСОБА_5 визнано потерпілою.

Вказані обставини також підтверджено вироком Солом`янського районного суду міста Києва від 09 жовтня 2015 року та ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 27 грудня 2017 року у справі № 760/12094/13-к.

Під час розгляду кримінальної справи № 760/12094/13-к встановлено, що договір купівлі-продажу нежитлового приміщення АДРЕСА_1 від 25 квітня 2009 року, за яким власником спірного майна стала ОСОБА_6 , від імені ОСОБА_5 підписано третьою особою, а майно вибуло з володіння ОСОБА_5 поза її волею. Укладення вказаного договору здійснювалось з метою позбавлення права власності ОСОБА_5 на об`єкт нерухомого майна. У період з 02 березня 2009 року до 25 квітня 2009 року ОСОБА_7 , який визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень, використовуючи особисте знайомство з ОСОБА_5 , під виглядом необхідності подання як доказів у судовому засіданні з приводу виселення наймачів з приміщення АДРЕСА_1, одержав від ОСОБА_5 оригінал правовстановлювальних документів на зазначене майно та її паспорт з метою представництва позивача у судах як нового власника цього приміщення. У подальшому, 26 березня 2009 року, ОСОБА_5 видала довіреність на ім`я ОСОБА_6 , тому особисто не цікавилась спірним приміщенням та об`єктивно не могла знати про те, що це приміщення вибуло з її володіння та ним користуються інші особи.

16 листопада 2009 року між ОСОБА_6 і ТОВ «ВД «Толока» укладено договір купівлі-продажу нежитлового приміщення, посвідчений приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Несмашною О. С., зареєстрований в реєстрі за № 133.

28 січня 2013 року відомості про право власності ТОВ «Видавничий Дім «Толока» на вказане приміщення внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що підтверджується інформаційною довідкою № 233397519. 

Рішенням Печерського районного суду від 05 березня 2015 року у справі № 757/22073/13-ц позов ОСОБА_2 до ОСОБА_5 , приватного нотаріуса Перевертуна О. Ю., КП «Київське міське бюро інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна», за участю третіх осіб: ОСОБА_8 , ОСОБА_1 , ТОВ «ВД «Толока», про визнання недійсними договорів купівлі-продажу від 12 лютого 2008 року та від 05 грудня 2008 року і визнання недійсним свідоцтва про право приватної власності від 02 березня 2009 року № 8817-П задоволено частково.

Визнано недійсним договір від 12 лютого 2008 року купівлі-продажу нежитлового приміщення АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_2 і ОСОБА_5 в особі ОСОБА_8 , посвідчений приватним нотаріусом Перевертуном О. Ю. за № 1256.
Визнано недійсним договір купівлі-продажу від 05 грудня 2008 року нежитлового приміщення 131 на вул. Старонаводницькій в м. Києві, укладений між ОСОБА_2 і ОСОБА_5 в особі ОСОБА_8 , посвідчений приватним нотаріусом Перевертуном О. Ю. за № 1256.

В іншій частині позову відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 20 травня 2015 року у справі № 757/22073/13-ц апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилено. Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задоволено.
Рішення Печерського районного суду м. Києва від 05 березня 2015 року скасовано в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу від 12 лютого 2008 року нежитлового приміщення 131 на вул. Старонаводницька у м. Києві, укладеного між ОСОБА_2 і ОСОБА_5 в особі ОСОБА_8 , посвідченого приватним нотаріусом Перевертуном О. Ю. за №1256, та визнання недійсним договору купівлі-продажу від 05 грудня 2008 року нежитлового приміщення 131 на вул. Старонаводницька у м. Києві, укладеного між ОСОБА_2 і ОСОБА_5 в особі ОСОБА_8 , посвідченого приватним нотаріусом Перевертуном О. Ю. за №1256.
Відмовлено ОСОБА_2 в задоволенні позову про визнання недійсними договорів.
В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 10 вересня 2019 року у справі № 757/13700/15-ц позовну заяву ОСОБА_5 до ОСОБА_6 , ТОВ «ВД «Толока», приватного нотаріуса Перевертуна О. Ю. про визнання договору купівлі-продажу недійсним, визнання права власності та витребування майна із чужого незаконного володіння задоволено.

Визнано нікчемним договір від 25 квітня 2009 року купівлі-продажу нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1, посвідчений приватним нотаріусом Перевертуном О. Ю. за № 382 у реєстрі нотаріальних дій з використанням бланку ВМС 414776.

Скасовано державну реєстрацію права власності за ТОВ «ВД «Толока» на нерухоме майно - нежитлове приміщення, що за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнано за ОСОБА_5 право власності на це нежитлове приміщення.
Витребувано з володіння ТОВ «ВД «Толока» на користь ОСОБА_5 нежитлове приміщення АДРЕСА_1 .
Постановою Київського апеляційного суду від 19 листопада 2020 року у справі № 757/13700/15-ц закрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - адвоката Шаповалова А. М. на рішення Печерського районного суду міста Києва від 10 вересня 2019 року.

Апеляційну скаргу ТОВ «ВД «Толока» залишено без задоволення.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 10 вересня 2019 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 27 жовтня 2021 року у справі № 757/13700/15-ц касаційну скаргу ТОВ «ВД «Толока» задоволено частково.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 10 вересня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 19 листопада 2020 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_5 до ОСОБА_6 , ТОВ «ВД «Толока», приватного нотаріуса Перевертуна О. Ю., про встановлення нікчемності договору купівлі-продажу, визнання права власності скасовано та в цій частині ухвалено нове рішення.

Відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 до ОСОБА_6 , ТОВ «ВД «Толока», приватного нотаріуса Перевертуна О. Ю. про встановлення нікчемності договору купівлі-продажу, визнання права власності.

Постанову Київського апеляційного суду від 19 листопада 2020 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_5 до ОСОБА_6 , ТОВ «ВД «Толока», приватного нотаріуса Перевертуна О. Ю. про витребування майна з чужого незаконного володіння, скасування державної реєстрації права власності скасовано, справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постановою Київського апеляційного суду від 28 липня 2022 року у справі № 757/13700/15-ц апеляційну скаргу ТОВ «ВД «Толока» задоволено частково.
Рішення Печерського районного суду м. Києва від 10 вересня 2019 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_5 до ОСОБА_6 , ТОВ «ВД «Толока», приватного нотаріуса Перевертуна О. Ю. про витребування майна із чужого незаконного володіння, скасування державної реєстрації права власності скасовано та ухвалено в цій частині нове судове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_6 , ТОВ «ВД «Толока», приватного нотаріуса Перевертуна О. Ю. про витребування майна із чужого незаконного володіння, скасування державної реєстрації права власності залишено без задоволення.

Під час нового розгляду справи апеляційний суд встановив, що вироком Солом`янського районного суду міста Києва від 09 жовтня 2015 року, у не зміненій ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 27 грудня 2017 року частині, у справі № 760/12094/13-к задоволено заявлені у кримінальному провадженні цивільні позови про відшкодування потерпілим майнової та моральної шкоди, зокрема, задоволено цивільний позов прокурора Саєнко С. В. в інтересах потерпілої ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 3 212 748,00 грн. З мотивувальної частини цього вироку відомо, що сума 3 212 748,00 грн є дійсною (ринковою) вартістю нежитлового приміщення АДРЕСА_1, загальною площею 115,9 кв. м, в цінах на дату оцінки згідно з висновком судово-будівельної експертизи від 24 жовтня 2012 року № 8036/8037/12-43.

Постановою Верховного Суду від 25 січня 2023 року у справі № 757/13700/15-ц касаційну скаргу представника ОСОБА_5 - адвоката Заворотнюка М. С. залишено без задоволення.

Постанову Київського апеляційного суду від 28 липня 2022 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_5 до ОСОБА_6 , ТОВ «ВД «Толока», приватного нотаріуса Перевертуна О. Ю. про витребування майна із чужого незаконного володіння, скасування державної реєстрації права власності залишено без змін.

Суди апеляційної та касаційної інстанцій у справі № 757/13700/15-ц встановили, що ТОВ «ВД «Толока» як добросовісний набувач (протилежного не встановлено) має конкуруючі права на спірне майно, а судовим рішенням, яке набрало законної сили, на користь ОСОБА_5 стягнено ринкову вартість спірного майна, тому витребування майна у добросовісного набувача відповідно до статті 388 ЦК України не матиме наслідком врівноваження конфліктуючих приватних інтересів з приводу спірного майна.

Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу. 

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню. 

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Стаття 17 ЦПК України передбачає, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
У статті 18 ЦПК України зазначено, що обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.
Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
У постанові Верховного Суду від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17 зроблено висновок, що аналіз частини першої статті 352 ЦПК України дозволяє зробити висновок, що ця норма визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення і які поділяються на дві групи - учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків.
На відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності трьох критеріїв: вирішення судом питання про її (1) право, (2) інтерес, (3) обов`язок і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.
При цьому судове рішення, оскаржуване незалученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є скаржник, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах. Рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки таких осіб. В такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків.
Аналогічний висновок зроблений у постанові Верховного Суду від 13 січня 2021 року у справі № 227/2835/16-ц.
Обґрунтовуючи своє право на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, ТОВ «ВД «Толока» указувало, що є власником нежитлового приміщення АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу нежилого приміщення, укладеного 16 листопада 2009 року між ОСОБА_6 і ТОВ «ВД «Толока», посвідченого приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Несмашною О. С., зареєстрованого в реєстрі за № 133. 28 січня 2013 року відомості про право власності товариства на вказане приміщення були внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Рішення суду першої інстанції, ухвалене у цій справі, обмежує права ТОВ «ВД «Толока» на доступ до правосуддя та позбавляє можливості захисти право власності на спірне приміщення, оскільки товариство не є учасником справи.
За таких обставин апеляційний суд дійшов правильного висновку про те, що висновок суду першої інстанції про задоволення позову про поділ майна подружжя є передчасним, оскільки вирішення цього спору є залежним від вирішення спору про майнове право ТОВ «ВД «Толока» на спірне приміщення, а судове рішення безпосередньо стосується прав та обов`язків товариства.
Розгляд цієї справи без участі у справі у відповідному процесуальному статусі особи, яка є власником спірного нерухомого майна, тобто незалучення ТОВ «ВД «Толока» до участі у справі, порушило його права та інтереси як власника нежитлового приміщення.
Наведені у касаційній скарзі доводи були предметом дослідження в судах попередніх інстанцій з наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на нормах законодавства і з якою погоджується суд касаційної інстанції.
Інші доводи касаційної скарги також не дають підстав для висновку, що суди попередніх інстанцій ухвалили судові рішення без додержання норм матеріального і процесуального права. Фактично доводи касаційної скарги зводяться до необхідності переоцінки доказів та встановлення фактичних обставин справи, що відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Згідно з частиною третьою статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, оскільки підстав для їх скасування немає.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки у задоволенні касаційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у судах першої та апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, немає.
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ: 

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3  залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного суду від 27 листопада 2024 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Коротун 
І. А. Воробйова
М. Є. Червинська