Єдиний унікальний номер 201/1432/26
Номер провадження2/205/3543/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2026 року м. Дніпро
Новокодацький районний суд міста Дніпра у складі:
головуючого судді Мовчан Д.В.
при секретарі Волкобоєвої А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у м. Дніпрі цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:
І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 23.11.2022 року між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 було укладено Заяву про відкриття карткового рахунку та надання кредиту «Кредитна картка» № 010/3157/82/1446090, на підставі якої банк відкрив відповідачу картковий рахунок та надав послугу споживчого кредиту у формі кредитування рахунку.
За умовами кредитного договору розмір кредиту на дату початку кредитування становив 10 000 грн 00 коп., з максимальним лімітом, у межах якого встановлюється поточний ліміт, який відповідно до умов кредитного договору становить 500 000 грн 00 коп., зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 42,00 % річних.
20.02.2024 року між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» було укладено Договір відступлення права вимоги № 114/2-67-F, відповідно до умов якого Акціонерне товариство «Райффайзен Банк» передає, відступає, за плату, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» приймає від первісного кредитора права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників.
Відповідно до Реєстру боржників від 20.02.2024 року до Договору відступлення права вимоги № 114/2-67-F від 20.02.2024 року до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача у сумі 40 513 грн 82 коп., з яких: 33 000 грн 00 коп. — заборгованість за основною сумою боргу та 7 513 грн 82 коп. — заборгованість за процентами за користування кредитом.
Оскільки у позасудовому порядку відповідач свої договірні зобов`язання не виконує та заборгованість не погашає, позивач просить стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» заборгованість за Заявою про відкриття карткового рахунку та надання кредиту «Кредитна картка» № 010/3157/82/1446090 від 23.11.2022 року станом на 20.02.2024 року у загальному розмірі 40 513 грн 82 коп., а також судовий збір у розмірі 3 328 грн 00 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 500 грн 00 коп.
Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подав.
Будь-яких інших заяв по суті справи до суду не надходило.
ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. 
Представник позивача подала суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності. У такій заяві представник Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Сіті Фінанс»зазначає про повне підтримання своїх позовних вимог, просить здійснити розгляд справи за його відсутності, позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечують.
Від відповідача будь-яких заяв чи клопотань до суду не надходило.
ІІІ. Процесуальні дії у справі.
Процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) судом не застосовувалися.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, ніяких письмових заяв чи клопотань від такого учасника справи до суду не надходило. 
У відповідності до ч.4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, який належним чином був повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнанні неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. 
Оскільки наявних у даній цивільній справі доказів достатньо для вирішення спору по суті та враховуючи, що належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив та не подав відзив, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, то суд у відповідності до норм ст. 280 ЦПК України ухвалив здійснювати заочний розгляд справи.
Враховуючи, що учасники справи та їх представники у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
З огляду на викладені вимоги процесуального законодавства, враховуючи нижченаведені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, оцінку доказів та аргументів сторін, суд ухвалює заочне рішення з огляду на наступне.
ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
Судом встановлено, що 23.11.2022 року між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 було укладено Заяву про відкриття карткового рахунку та надання кредиту «Кредитна картка» № 010/3157/82/1446090, на підставі якої банк відкрив відповідачу картковий рахунок та надав послугу споживчого кредиту у формі кредитування рахунку.
За умовами кредитного договору розмір кредиту на дату початку кредитування становив 10 000 грн 00 коп., з максимальним лімітом, у межах якого встановлюється поточний ліміт, який відповідно до умов кредитного договору становить 500 000 грн 00 коп., зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 42,00 % річних.
Судом також встановлено, що 20.02.2024 року між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» було укладено Договір відступлення права вимоги № 114/2-67-F, відповідно до умов якого Акціонерне товариство «Райффайзен Банк» передає, відступає, за плату, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» приймає від первісного кредитора права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників.
Відповідно до Реєстру боржників від 20.02.2024 року до Договору відступлення права вимоги № 114/2-67-F від 20.02.2024 року до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача у сумі 40 513 грн 82 коп., з яких: 33 000 грн 00 коп. — заборгованість за основною сумою боргу та 7 513 грн 82 коп. — заборгованість за процентами за користування кредитом.
Оскільки відповідач у добровільному порядку свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, заборгованість не погасив, суд доходить висновку, що між сторонами виник спір, який підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства.
V. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом.
Відповідно до частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій, електронній, формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
За змістом частини першої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі відповідно до частини другої статті 639 ЦК України.
Згідно з пунктом 5 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір — домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до абзацу першого частини дванадцятої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Згідно з правилами частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором — дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію, оферту, укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
В силу частини п`ятої статті 18 Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги» електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та не розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки.
Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона, позикодавець, передає у власність другій стороні, позичальникові, грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів, суму позики, або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним із моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа, кредитодавець, зобов`язується надати грошові кошти, кредит, позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику, грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем, у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно зі статтею 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором.
Відповідно до положень статей 526, 530, 610, частини першої статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений строк, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, неналежне виконання.
Отже, укладаючи Заяву про відкриття карткового рахунку та надання кредиту «Кредитна картка» № 010/3157/82/1446090 в електронній формі, сторони погодили умови та порядок повернення відповідачем кредиту шляхом здійснення платежів зі сплати процентів за користування кредитом та обов`язок позичальника повернути суму кредиту.
Досліджені судом платіжне доручення про переказ коштів за кредитним договором, виписка по рахунку та розрахунок заборгованості підтверджують видачу відповідачу кредитних коштів, неналежне виконання умов кредитного договору відповідачем та наявність заборгованості.
Вказані обставини відповідач не заперечив, доказів на спростування зазначеного не надав.
Стосовно правонаступництва за борговими зобов`язаннями суд зазначає таке.
Згідно зі статтею 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином, відступлення права вимоги.
Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі статтею 1077 ЦК України за договором факторингу, фінансування під відступлення права грошової вимоги, одна сторона, фактор, передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони, клієнта, за плату, у будь-який передбачений договором спосіб, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи, боржника.
Наявними у матеріалах справи доказами підтверджується та сторонами не оспорюється факт переходу права грошової вимоги від первісного кредитора до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» за кредитним договором, укладеним між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та відповідачем.
Як встановлено судом, відповідач після укладення кредитного договору належним чином не виконував свого зобов`язання, у тому числі новому кредитору, зі здійснення платежів, чим допустив порушення умов повернення кредиту, тобто строків та розмірів внесення щомісячних платежів, а тому допустив порушення виконання своїх зобов`язань.
Надані позивачем докази в сукупності мають взаємний зв`язок, є належними і допустимими у зазначених спірних правовідносинах сторін, їх достовірність стороною відповідача не спростована, у тому числі і розмір заборгованості за договором. Умови договору не оспорюються.
З урахуванням наведеного, оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на його користь суми заборгованості за Заявою про відкриття карткового рахунку та надання кредиту «Кредитна картка» № 010/3157/82/1446090 від 23.11.2022 року станом на 20.02.2024 року у загальному розмірі 40 513 грн 82 коп., з яких: 33 000 грн 00 коп. — заборгованість за основною сумою боргу та 7 513 грн 82 коп. — заборгованість за процентами за користування кредитом, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.
Суд також зауважує, що відповідач, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, у судове засідання не з`явився, відзив на позовну заяву та докази на спростування заявлених вимог не подав, що відповідно до статті 280 ЦПК України дає суду право при заочному розгляді справи вирішити спір на підставі наявних у справі доказів.
VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.
Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання такої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.
Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу учасник справи повинен надати договір про надання правничої допомоги, а також належні докази щодо обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості.
Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
З аналізу наведених норм процесуального законодавства вбачається, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, на користь якої ухвалено рішення. Разом із тим суд не зобов`язаний присуджувати стороні всі заявлені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо встановить, що їх розмір є завищеним, не відповідає критеріям розумності та співмірності із фактичним обсягом наданих послуг, складністю справи, витраченим адвокатом часом та значенням спору для сторони.
Судом встановлено, що 26.11.2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» та Адвокатським бюро «Титаренко Лігал Груп» в особі керуючого бюро адвоката Титаренка Владислава Володимировича було укладено Договір № 26/11/2025 про надання правничої допомоги.
Також матеріали справи містять Замовлення № 1694 від 06.01.2026 року до вказаного договору, відповідно до якого адвокат зобов`язався надати клієнту правничу допомогу, а клієнт — оплатити такі послуги на умовах, визначених сторонами.
Як вбачається з умов Договору № 26/11/2025 про надання правничої допомоги від 26.11.2025 року, винагорода адвоката здійснюється у формі гонорару, який підлягає сплаті після досягнення адвокатом мети представництва та оформлення відповідного акта виконаних робіт.
Відповідно до Акта виконаних робіт від 06.02.2026 року адвокатом Титаренком Владиславом Володимировичем було надано Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» такі послуги щодо боржника ОСОБА_1 : усна консультація — 1 год. — 1 500 грн 00 коп.; вивчення документів — 1 год. — 1 500 грн 00 коп.; правовий аналіз нормативної бази та судової практики — 1 год. — 1 500 грн 00 коп.; формування позиції позивача — 1 год. — 1 500 грн 00 коп.; складання позовної заяви — 1 год. — 1 500 грн 00 коп.
Загальна сума витрат на професійну правничу допомогу, заявлена до відшкодування, становить 7 500 грн 00 коп.
При визначенні розміру витрат, які підлягають компенсації, суд виходить із критерію реальності адвокатських витрат, тобто встановлення їх фактичності та необхідності, а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи.
Аналогічний підхід застосовується і Європейським судом з прав людини, який у своїй практиці зазначає, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише за умови доведення того, що такі витрати були фактичними, неминучими та обґрунтованими за своїм розміром, зокрема у рішенні у справі «East/West Alliance Limited проти України», заява № 19336/04.
Суд звертає увагу на те, що предметом спору у даній справі є стягнення заборгованості за кредитним договором. При цьому справа не відноситься до категорії складних, не потребувала проведення експертиз, допиту свідків, дослідження значного обсягу доказів або вирішення складних питань права.
Зі змісту позовної заяви вбачається, що вона має переважно типовий характер та складена на підставі стандартних обставин, характерних для спорів про стягнення заборгованості за кредитними договорами. Значна частина її змісту складається з викладення умов кредитного договору, договору відступлення права вимоги, розрахунку заборгованості та посилань на норми чинного законодавства, які традиційно використовуються у даній категорії справ.
Крім того, представник позивача безпосередньої участі у судових засіданнях не брав, додаткових письмових пояснень чи процесуальних документів значного обсягу під час розгляду справи не подавав.
Оцінюючи заявлені до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 500 грн 00 коп., суд враховує характер спірних правовідносин, складність справи, обсяг фактично виконаних адвокатом робіт, кількість підготовлених процесуальних документів, відсутність участі представника позивача у судових засіданнях, а також критерії розумності, необхідності та співмірності судових витрат.
За таких обставин суд доходить висновку, що заявлена до стягнення сума витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7 500 грн 00 коп. є завищеною та не відповідає критеріям розумності і співмірності із фактичним обсягом наданих послуг.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд також враховує правові висновки Європейського суду з прав людини, викладені у рішеннях у справах «Баришевський проти України», «Гімайдуліна та інші проти України», «Двойних проти України» та «Меріт проти України», відповідно до яких компенсації підлягають лише ті витрати, які були фактичними, неминучими та обґрунтованими.
З урахуванням наведеного, суд вважає обґрунтованим та співмірним стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000 грн 00 коп.
Також відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним витрати зі сплати судового збору у розмірі 3 328 грн 00 коп.
На підставі викладеного та керуючись статтями 15, 16, 205, 207, 512, 514, 526, 530, 610, 612, 626, 639, 1046, 1048, 1049, 1054, 1077 ЦК України, статтями 12, 13, 76-81, 89, 133, 137, 141, 258, 259, 

263-265, 280-282 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:
1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором–  задовольнити в повному обсязі.
2. Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 )  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» (юридична адреса: 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, буд. 37/41, код ЄДРПОУ 39508708) заборгованість за Заявою про відкриття карткового рахунку та надання кредиту «Кредитна картка» № 010/3157/82/1446090 від 23.11.2022 року, станом на 20.02.2024 року, у загальному розмірі 40 513 грн. 82 коп., з яких: 33 000 грн. 00 коп. – заборгованість за основною сумою боргу та 7 513 грн. 82 коп. – заборгованість за відсотками за користування кредитом.
3. Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 )  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» (юридична адреса: 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, буд. 37/41, код ЄДРПОУ 39508708) судові витрати по справі у вигляді витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3 000 грн. 00 коп. 
4. Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 )  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» (юридична адреса: 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, буд. 37/41, код ЄДРПОУ 39508708) судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 3 328 грн. 00 коп.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд – якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржувати заочне рішення до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: Мовчан Д.В.