ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 500/1498/26
11 червня 2026 року	м.Тернопіль	
Тернопільський окружний адміністративний суд у складі судді Чепенюк О.В., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, 
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся через представника до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі – ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідач 1), Військової частини НОМЕР_1 (далі – ВЧ НОМЕР_1 , відповідач 2), в якому з урахуванням нової редакції позовної заяви (поданої на усунення недоліків позову) та прийнятої судом заяви про уточнення позовних вимог просить:
визнати протиправним та скасувати рішення комісії з питань надання/скасування відстрочки від призову під час мобілізації, утвореної при ІНФОРМАЦІЯ_3 , оформлене протоколом № 49 від 24.02.2026 в частині скасування відстрочки від призову під час мобілізації щодо ОСОБА_1 ;
визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо призову ОСОБА_1 під час мобілізації;
скасувати наказ ІНФОРМАЦІЯ_3 про призов під час мобілізації (витяг з наказу №55 від 24.02.2026); 
зобов`язати ВЧ НОМЕР_1 виключити ОСОБА_1 зі списків особового складу.
Позов обґрунтовано тим, що позивач мав діючу відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, надану відповідно до пункту 13 частини першої статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21.10.1993 № 3543-XII (далі – Закон № 3543-XII), у зв`язку зі здійсненням догляду за матір`ю. 24.02.2026 працівники ІНФОРМАЦІЯ_3 зателефонували позивачу та повідомили про необхідність прибути до ІНФОРМАЦІЯ_3 для виправлення літери в якомусь документі. Позивач добровільно прибув до вказаного відділу ТЦК. Після прибуття позивача примусово без будь-яких правових підстав доставили до ІНФОРМАЦІЯ_3 , де направили на військово-лікарську комісію (далі - ВЛК), провели медичний огляд, прийняли рішення про призов під час мобілізації. У той самий день позивача направлено до ВЧ НОМЕР_1 . 
З метою приховати свої протиправні дії щодо примусового доставлення позивача до ІНФОРМАЦІЯ_4 о 13:34 24.02.2026 звернувся до Національної поліції з набором даних щодо порушення позивачем правил військового обліку, законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію. На час передачі таких даних позивач перебував в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 . Як вбачається з відповіді на адвокатський запит підставою для вищезазначеного звернення ІНФОРМАЦІЯ_3 вважав неприбуття позивача за повісткою № 6689439, в якій зазначено про виклик 24.02.2026 о 14:00, тобто на момент оголошення позивача в розшук строк для виконання вимоги повістки ще не настав, а позивач вже перебував в приміщенні відповідача. 
Ще представник позивача вказує на безпідставне скасування згідно з протоколом комісії №49 від 24.02.2026 відстрочки позивачу з таких підстав як: наявність інших членів родини, які можуть здійснювати догляд; без належного повідомлення ОСОБА_1 про розгляд питання; без доказів відповідача про можливість здійснення догляду іншими особами. Рішення про скасування відстрочки, проведення ВЛК та мобілізація позивача відбулися в один день, що викликає обґрунтовані сумніви у фактичному проведенні засідання комісії.
Ухвалою суду від 25.03.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цій справі, постановлено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) суддею одноособово за наявними у справі матеріалами відповідно до статей 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Одночасно цією ухвалою суду у задоволенні клопотання представника позивача про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін відмовлено; клопотання представника позивача про витребування доказів задоволено; встановлено відповідачам строк для подання відзиву на позов - п`ятнадцять днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі; зобов`язано відповідачів ІНФОРМАЦІЯ_2 та ВЧ НОМЕР_1 у строк для подання відзиву подати до суду всі матеріали, які стосуються предмета позову.
У поданому до суду відзиві на позовну заяву ВЧ НОМЕР_1 позовні вимоги не визнає з посиланням на те, що згідно з поіменним списком військовозобов`язаних, які призвані ІНФОРМАЦІЯ_2 і відправленні у складі команди НОМЕР_1 від 24.02.2026 за №2717, рядовий ОСОБА_1 направлений у розпорядження командира ВЧ НОМЕР_1 . Наказом командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) за №56/ нст від 25.02.2026 солдата запасу ОСОБА_1 , призваного на військову службу за мобілізацією, призначено на посаду сапера-оператора першого відділення безпілотних систем розмінування взводу безпілотних наземних комплексів роти безпілотних наземних систем першого батальйону безпілотних систем ВЧ НОМЕР_1 за штатом воєнного часу. З 25.02.2026 зараховано до списків особового складу в пункті постійної дислокації ( АДРЕСА_1 ), на всі види забезпечення, і вважається таким, що справу та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків. Процедура призову військовозобов`язаного на військову службу під час мобілізації є незворотною, тобто такою, що вже відбулася, а визнання процедури призову протиправною не спричинює відновлення попереднього становища особи, призваної на військову службу. Цей відповідач просить відмовити у позові.
Поштовим зв`язком до суду надійшов відзив ІНФОРМАЦІЯ_3 . Цей відповідач проти позову також заперечує та зазначає, що позивач через центр надання адміністративних послуг подав на комісію заяву за формою згідно з пунктом 58 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560 (далі - Порядок №560), з пакетом підтвердних документів про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період за наявності підстав відповідно до пункту 9 частини першої статті 23 Закону № 3543-XII. За результатами розгляду даної заяви та підтвердних документів Комісією щодо надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період ІНФОРМАЦІЯ_5 (далі – Комісія), відповідно до протоколу №49 від 24.02.2026, прийнято рішення про скасування позивачу раніше наданої відстрочки. Рішення про відмову позивачу у наданні відстрочки приймалось Комісією, тобто колегіально. Встановленим порядком позивачу доведено прийняте Комісією рішення повідомленням №1266 від 24.02.2026 про скасування відстрочки із зазначенням причин відмови за формою згідно з додатком 7 Порядку №560.
Позивач за результатами проходження медичного огляду ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_6 відповідно до довідки військово-лікарської комісії № 2026-0224-1220-2679-7 від 24.02.2026 на підставі статті 13в, 39в графи II розкладу хвороб визнаний придатним до служби. На основі результатів проведення медичного огляду, відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 (з питань мобілізаційної підготовки, мобілізаційної готовності та мобілізації) від 24.02.2026 №55 «Про призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації, на особливий період» позивача призвано на військову службу під час мобілізації, на особливий період та відправлено до місця проходження військової служби у ВЧ НОМЕР_1 .
Ще відповідач 1 вказує, що наказ про призов позивача на військову службу під час мобілізації як акт індивідуальної дії реалізовано шляхом його застосування, а тому його оскарження не є належним та ефективним способом захисту, оскільки скасування вказаного наказу не може привести до відновлення порушеного права. Станом на дату подання цього позову позивач перебуває у статусі військовослужбовця Збройних Сил України; позовні вимоги в частині скасування рішення Комісії про скасування відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не призведе до бажаних (очікуваних) наслідків, а саме поновленню позивачеві відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період за наявності підстав відповідно до пункту 9 частини першої статті 23 Закону № 3543-XII, оскільки надання відстрочки ставить в залежність перебування особи у статусі військовозобов`язаного і після прийняття наказу №55 та призову позивача виникли нові правовідносини, а саме проходження військової служби, особливості яких визначаються Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (далі – Закон №2232-ХІІ) та Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затверджене Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008 (далі – Положення №1153/2008).
У відповіді на відзив представник позивача зазначила, що відзив підписано тво начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 без доказів повноважень; відповідач як суб`єкт владних повноважень зобов`язаний зареєструвати електронний кабінет у ЄСІТС, однак не зареєстрував; до відзиву не додано належних доказів його направлення позивачу у встановлений законом спосіб, зокрема листом з описом вкладення, а отже неможливо встановити, які саме документи були фактично надіслані позивачу та іншим учасникам справи; до відзиву додано копії документів, які ніким не засвідчені. Наведене є підставою для неврахування такого відзиву і доданих до нього матеріалів як належно поданих процесуальних документів та доказів.
По суті відзиву, то представник позивача зауважила на неправильному застосуванні відповідачем 1 пункту 9 частини першої статті 23 Закону № 3543-XII, в якій окремо виділений випадок догляду за батьком чи матір`ю дружини (чоловіка), і саме для цього випадку в тексті норми додатково прописано критерій про відсутність інших працездатних членів сім`ї, які зобов`язані та можуть здійснювати такий догляд. Водночас для осіб, зайнятих постійним доглядом за хворою дружиною (чоловіком), дитиною та/або своїми батьком чи матір`ю Порядок №560 прямо передбачає, що вони не зазначають у заяві таку інформацію. Відповідач 1 безпідставно поширив на позивача вимоги, встановлені для іншої категорії осіб, а саме для випадку догляду за батьком чи матір`ю дружини (чоловіка), хоча відстрочка позивачу була надана у зв`язку із здійсненням догляду за його матір`ю. 
Ще представник позивача поставила під сумнів протокол №49 від 24.02.2026 засідання Комісії щодо розгляду питань скасування військовозобов`язаним відстрочки при ІНФОРМАЦІЯ_3 , бо у ньому зазначено, що на засіданні були присутні 8 членів комісії; результати голосування зафіксовані як “за - 3”, “проти - 3”, “утрималось - 0”, “не брали участі у голосуванні - 0”, тобто відображено лише 6 голосів із 8 присутніх; у протоколі не зазначено місце проведення засідання; підпис ніби-то членів комісії долучено на окремому листку. Відповідач не підтвердив належними та допустимими доказами законність персонального складу комісії, повноважність її складу та правомірність прийняття спірного рішення, не надав документа про затвердження персонального складу комісії.
У поданому до суду запереченні на відповідь на відзив відповідач 1 звертає увагу на дотримання строку на подання відзиву, бо ухвалу суду про відкриття провадження у справі отримано поштовим зв`язком 30.03.2026, строк для надання відзиву слід обчислювати з 31.03.2026, відзив вих. № 5480 від 14.04.2026 надіслано до Тернопільського окружного адміністративного суду та сторонам у справі цього ж дня. Відзив підписано тимчасово виконуючим обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 майором ОСОБА_2 , який відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_7 №62 від 03.03.2026 приступив до виконання службових обов`язків начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 , витяг з наказу про підтвердження повноважень було надано до Тернопільського окружного адміністративного суду разом з відзивом; відзив підписано уповноваженою особою, а тому є належно оформленим процесуальним документом у справі. Відповідачем надіслано до суду відзив з копіями доданих документів, копії відзиву та доданих документів були надіслані позивачу та іншим учасникам справи. Докази про направлення відзиву з копіями документів надано до Тернопільського окружного адміністративного суду. Відповідач підтверджує, що в нього знаходяться оригінали документів, і, якщо суд ставить під сумнів відповідність копії оригіналу, суд за власної ініціативи або за клопотанням сторони у справі, може витребувати оригінал письмових доказів у справі. Крім того, позивач за власною ініціативою може ознайомитись з доказами у справі безпосередньо у приміщенні суду.
Щодо суті спору, то відповідач 1 зазначає, що Комісією розглянуто надані позивачем документи, серед яких акт про встановлення факту здійснення особою постійного догляду складений комісією Підволочиської селищної ради 13.08.2025 (Додаток 8 до Порядку (в редакції постанови Кабінету Міністрів України віл 16.08.2024 № 930). У Комісії виникли обґрунтовані сумніви стосовно підтвердження факту здійснення позивачем постійного догляду до своєю матір`ю, так як у ньому відсутні відомості щодо адреси, за якою проведено обстеження факту здійснення особою постійного догляду та факту здійснення постійного догляду не підтверджено (відсутні записи у графах Додатку 8). За результатами розгляду даної заяви та наданих документів, відповідно до протоколу №49 від 24.02.2026, Комісією прийнято рішення про скасування позивачу раніше наданої відстрочки. Вважає, що Комісією з питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації при ІНФОРМАЦІЯ_3 правомірно скасовано відстрочку військовозобов`язаному ОСОБА_1 .
Також представник відповідача зазначає, що згідно з розпорядженням Тернопільської районної військової адміністрації № 338/01/01 від 19.12.2025 «Про внесення змін до розпорядження начальника районної військової адміністрації від 20 травня 2024 року № 174/01-01» затверджено склад комісії з питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації при ІНФОРМАЦІЯ_3 . Вказаною Комісією за результатами розгляду заяви військовозобов`язаного ОСОБА_1 та наданих підтверджуючих документів, відповідно до протоколу №49 від 24.02.2026, прийнято рішення про скасування позивачу раніше наданої відстрочки. Як слідує з протоколу № 49 від 24.02.2026 на засіданні були присутні 8 членів комісії, з них 7 які мають право голосу. За результатами голосування троє проголосували за скасування відстрочки, троє – проти; голова комісії (майор Павло Жовтонога) мав вирішальний голос при прийнятті комісією рішення; засідання комісії проводилось в приміщенні Тернопільської районної військової адміністрації, куди секретар комісії привозить документи на розгляд; законність, легітимність та персональний склад комісії було затверджено розпорядженням Тернопільської районної військової адміністрації № 338/01/01 від 19.12.2025.
Надалі до суду надійшли пояснення представника позивача такого змісту. Відповідач 1 фактично намагається використати заперечення не як належну процесуальну реакцію на відповідь позивача на відзив, а як спосіб виправити недоліки власного відзиву, змінити правову позицію та подати нові пояснення й документи поза належною процесуальною послідовністю. Заперечення подані відповідачем поза межами процесуального порядку, визначеного КАС України. Також представник позивача звертає увагу на відсутність або несвоєчасне використання електронного кабінету відповідачем 1.
Окремо зауважує на безпідставність доводів відповідача 1 щодо акта про встановлення факту здійснення особою постійного догляду, складеного комісією Підволочиської селищної ради 13.08.2025, бо твердження відповідача не відповідають змісту самого акта та є спробою викривити фактичні обставини справи, також відповідач 1 змінює свою позицію, що свідчить не про наявність реальних сумнівів у відповідача на момент прийняття рішення, а про спробу постфактум сформувати нове обґрунтування для вже прийнятого рішення про скасування відстрочки. Вказує на невідповідності у протоколі №49 від 24.02.2026, зі змісту якого видно, що на засіданні Комісії були присутні 8 членів комісії, а голосували лише 6 осіб, невідповідності з огляду на затверджений склад комісії. Відповідач не надав суду доказів фактичного скликання засідання Комісії саме на 24.02.2026, доказів повідомлення членів Комісії про дату, час, місце та порядок денний засідання, доказів перебування членів Комісії у приміщенні Тернопільської районної військової адміністрації у відповідний час, журналу реєстрації присутніх або іншого документа, який би підтверджував реальну присутність саме членів Комісії, доказів того, що члени Комісії фактично досліджували документи позивача, а не лише підписали заздалегідь підготовлений документ, доказів ведення засідання головою Комісії, доказів обговорення підстав для скасування відстрочки, доказів дотримання процедури голосування та доказів наявності кворуму у складі саме затверджених членів Комісії.
Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 04.05.2026 прийнято до розгляду заяву представника позивача про уточнення позовних вимог; клопотання представника позивача про розгляд за правилами загального позовного провадження залишено без задоволення; клопотання представника позивача про розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін задоволено; постановлено розгляд справи продовжити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено у справі судове засідання на 04.06.2026; продовжено строк розгляду справи до 60 днів; клопотання представника позивача про виклик свідків задоволено частково, викликано в судове засідання свідка офіцера відділення обліку мобілізаційної роботи ІНФОРМАЦІЯ_3 , молодшого лейтенанта ОСОБА_3 , яка була секретарем Комісії з питань надання/ скасування відстрочки від призову під час мобілізації, утвореної при ІНФОРМАЦІЯ_3 , 24.02.2026 при прийнятті оскаржуваного рішення; у задоволенні решти вимог заяви представника позивача про виклик свідків відмовлено; у задоволенні клопотання представника позивача про залучення третьої особи Тернопільської районної військової адміністрації відмовлено.
У судове засідання 04.06.2026 свідок ОСОБА_4 не прибула через поважні причини, її госпіталізацію 02.06.2026 та подальше стаціонарне лікування, що підтверджується доказами наданими відповідачем 1.
Заслухавши думку учасників справи, суд протокольною ухвалою від 04.06.2026 постановив продовжити розгляд справи за відсутності свідка.
У судовому засіданні представник позивача адвокат Степанова О.В. позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у заявах по суті.
Представник ІНФОРМАЦІЯ_3 Перенчук О.В. проти позову заперечив та просив відмовити у його задоволенні.
Представник ВЧ НОМЕР_1 Климчук Г.І., яка брала участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, проти позову заперечила.
У судовому засіданні 04.06.2026 суд оголосив про перехід до стадії ухвалення судового рішення та відповідно до частини першої статті 227 КАС України встановив час проголошення (резолютивної його частини) у судовому засіданні 11.06.2026.
У судове засідання на проголошення скороченого рішення суду 11.06.2026 сторони та їх представники не прибули, відтак судом 11.06.2026 складено та підписано повний текст рішення.

Суд, перевіривши доводи учасників, викладені у заявах по суті справи, письмовими доказами, встановив такі обставини.
ОСОБА_1 , громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_8 .
Комісією з питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації при ІНФОРМАЦІЯ_3 надавалися позивачу відстрочки у період з 26.08.2024 по 11.11.2024, з 19.11.2024 по 08.02.2025, з 10.02.2025 по 08.05.2025, що підтверджується відповідними довідками начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.24-25). Відстрочки надавалися і надалі у 2025 році, що не заперечував представник ІНФОРМАЦІЯ_3 , проте у позивача були відсутні відповідні довідки, а відповідач 1 протоколів відповідної Комісії (витягу з протоколу) про надання відстрочки, які витребовував суд ухвалою про відкриття провадження у цій справі від 25.03.2026, не надав.
Остання відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації була надана Комісією по заяві ОСОБА_1 від 28.01.2026 на підставі пункту 9 частини першої статті 23 Закону № 3543-XII. Така заява подавалася через центр надання адміністративних послуг з переліком таких документів: висновок ЛКК про потребу у постійному догляді, свідоцтво про шлюб чи народження дитини або особи, що здійснює догляд, документ про компенсацію на догляд або акт встановлення факту догляду, облікова картка платника податків або паспорт особи, яка потребує постійного догляду, паспорт ОСОБА_1 , висновок про наявність порушень, паспорт ОСОБА_5 , військово-обліковий документ (а.с.26, 143-150).
Про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації ОСОБА_6 на підставі пункту 9 частини першої статті 23 Закону № 3543-XII по заяві від 28.01.2026 свідчать відомості електронного військово-облікового документа, сформованого через застосунок «Резерв+» станом на 05.02.2026 (а.с.26 зворот).
Матеріали справи містять копію протоколу Комісії №49 від 24.02.2026 щодо скасування військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період при ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.152-153, 198-199). За його змістом ОСОБА_1 скасовано відстрочку, яка надавалася на підставі пункту 9 частини першої статті 23 Закону № 3543-XII, бо «є інші члени родини, які можуть здійснювати за матір`ю». 
Водночас матеріали справи містять дві копії повідомлення від 24.02.2026 №1266, адресованого позивачу, яким доводилося до відома інформація про те, що Комісією відповідно до рішення (протокол №49 від 24.02.2026) скасовано відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період по пункту 13 частини першої статті 23 Закону № 3543-XII, бо є інші члени родини, які можуть здійснювати догляд за матір`ю. Таке повідомлення надано представнику позивача на адвокатський запит і долучено до позовної заяви (а.с.61).
Інша копія повідомлення від 24.02.2026 №1266, яку долучив відповідач 1 до відзиву вказувала, що Комісією відповідно до рішення (протокол №49 від 24.02.2026) скасовано відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період по пункту 9 частини першої статті 23 Закону № 3543-XII, бо «є інші члени родини, які можуть здійснювати догляд за матір`ю» (а.с.197). 
Обидва повідомлення підготовлені за підписом тво начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7 , проте підписане іншою невстановленою особою з проставленням похилої лінії перед посадою тво начальника (а.с.151).
Також в матеріалах справи наявна повістка ІНФОРМАЦІЯ_3 №6689439 без дати видачі, оформлена на ОСОБА_1 з вимогою з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_3 24.02.2026 о 14 годині для уточнення даних. Підписана повістка керівником ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_8 (а.с.87).
У судовому засіданні представник ІНФОРМАЦІЯ_3 не зміг надати відповідь на питання щодо дати видачі повістки та хто все ж був керівником ІНФОРМАЦІЯ_3 24.02.2026.
24.02.2026 позивач пройшов медичний огляд ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_6 , був визнаний придатним до військової служби, що підтверджується копією довідки ВЛК №2026-0224-1220-2679-7 від 24.02.2026 (а.с.88).
Згідно з наказом тво начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 24.02.2026 призвано ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації, на особливий період та відправлено до ВЧ НОМЕР_1 (а.с.88 зворот).
Наказом командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) за №56/ нст від 25.02.2026 солдата запасу ОСОБА_1 , призваного на військову службу за мобілізацією, призначено на посаду сапера-оператора першого відділення безпілотних систем розмінування взводу безпілотних наземних комплексів роти безпілотних наземних систем першого батальйону безпілотних систем ВЧ НОМЕР_1 за штатом воєнного часу. З 25.02.2026 зараховано до списків особового складу в пункті постійної дислокації ( АДРЕСА_1 ), на всі види забезпечення, і вважається таким, що справу та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків (а.с.111).
Позивач, не погодившись з рішенням про скасування відстрочки, діями ТЦК та СП щодо його призову на військову службу під час мобілізації в особливий період та зарахування до списків особового складу військової частини, звернувся з цим позовом до суду.

До спірних правовідносин суд застосовує такі нормативно-правові акти.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 “Про введення воєнного стану”, затвердженим Законом України № 2102-IX від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації в Україні введений воєнний стан з 24.02.2022, який неодноразово продовжувався Указами Президента України та триває до теперішнього часу.
Указом Президента України від 24.02.2022 №69/2022 “Про загальну мобілізацію” постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби регламентовано Законом України “Про військову службу і військовий обов`язок” від 25.03.1992 № 2232-XII.
Згідно з частинами першою, третьої статті 1 цього Закону захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
За змістом частини дев`ятою статті 1 № 2232-XII щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники - особи, які підлягають приписці до призовних дільниць; призовники - особи, приписані до призовних дільниць; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.
Відповідно до частини десятої статті 1 Закону № 2232-XII громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, серед іншого, уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.
За приписами частини першої статті 39 Закону №2232-XII призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію”. На військову службу під час мобілізації призиваються резервісти та військовозобов`язані, які перебувають у запасі і не заброньовані в установленому порядку на період мобілізації. Призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації здійснюється для доукомплектування військових посад, передбачених штатами воєнного часу, у терміни, визначені мобілізаційними планами Збройних Сил України та інших військових формувань.
Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів встановлює Закон України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію” від 21.10.1993 № 3543-XII (тут і надалі в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до статті 1 цього Закону мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.
Абзацом другим частини першої статті 22 Закону №3543-XII визначено, що громадяни зобов`язані, зокрема, з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.
Під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними повістках або мобілізаційних розпорядженнях; інші військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження. У разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк (частина третя статті 22 Закону №3543-ХІІ).
Відповідно до частини п`ятої статті 22 Закону №3543-XII призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, забезпечують місцеві органи виконавчої влади та здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів розвідувальних органів України - відповідний підрозділ розвідувальних органів України, осіб, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).
Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період визначається Кабінетом Міністрів України.
Цей порядок визначає, серед іншого, порядок надання військовозобов`язаним та резервістам відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та її оформлення.
Статтею 23 Закону №3543-ХІІ для деяких категорій громадян встановлена відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації.
Так, відповідно до пункту 9 частини першої статті 23 Закону №3543-XII не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані: зайняті постійним доглядом за хворою дружиною (чоловіком), дитиною та/або своїми батьком чи матір`ю (батьком чи матір`ю дружини (чоловіка), якщо вона сама потребує постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, померла (загинула), визнана зниклою безвісти або безвісно відсутньою, оголошена померлою, і батько чи мати дружини не має інших працездатних членів сім`ї, які зобов`язані та можуть здійснювати за ними догляд), які за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, чи рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи потребують постійного догляду.
Перевірка підстав щодо надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та її оформлення здійснюється територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки (частина сьома статті 23 Закону №3543-XII).
Відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації може оформлюватися за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів на підставі даних, отриманих з інших державних реєстрів або баз даних, які підтверджують, що військовозобов`язаний має право на одну з вищезазначених відстрочок. Порядок оформлення відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації за допомогою цього реєстру визначається Кабінетом Міністрів України (частина восьма статті 23 Закону №3543-XII).
Пунктом 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 №154 (далі - Положення №154), визначено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.
За змістом положень пункту 9 Положення №154 територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань, зокрема, ведуть військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також облік громадян України, які уклали контракт добровольця територіальної оборони, ветеранів війни та військової служби, та інших осіб, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”; оформлюють та видають військово-облікові документи призовникам, військовозобов`язаним та резервістам; здійснюють заходи оповіщення та призову громадян (крім військовозобов`язаних та резервістів СБУ та розвідувальних органів): на військову службу за призовом осіб офіцерського складу; на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період (зарахованих до військового оперативного резерву); на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період (незалежно від місця їх перебування на військовому обліку).
Відповідно до абзацу дев`ятого пункту 11 Положення №154 районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, крім функцій, зазначених у пункті 9 цього Положення, оформляють для військовозобов`язаних, резервістів відстрочки від призову під час мобілізації, які надаються в установленому порядку, та проводять перевірку підстав їх надання, ведуть спеціальний облік військовозобов`язаних.
Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період визначається Кабінетом Міністрів України.
Цей порядок визначає, серед іншого, порядок надання військовозобов`язаним та резервістам відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та її оформлення.
Відповідно до пункту 2 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1487 від 30.12.2022 (далі – Порядок №1487), військовий облік є складовою змісту мобілізаційної підготовки держави. Він полягає у цілеспрямованій діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій щодо: фіксації, накопичення та аналізу наявних людських мобілізаційних ресурсів за військово-обліковими ознаками; здійснення заходів із забезпечення виконання встановлених правил військового обліку призовниками, військовозобов`язаними та резервістами; подання відомостей (персональних та службових даних) стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів до органів ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Згідно з підпунктом 8 пункту 1 Правил військового обліку (додаток 2 до Порядку №1487) призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні особисто повідомляти в семиденний строк органам, в яких вони перебувають на військовому обліку, про зміну персональних даних, зазначених у статті 7 Закону України “Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів”, а також надавати зазначеним органам документи, що підтверджують право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації з підстав, визначених у статті 23 Закону України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію”.
З 18.05.2024 набрав чинності Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560 (тут і надалі в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), який визначає алгоритм отримання військовозобов`язаними особами відстрочки.
Відповідно до пунктів 56-57 Порядку №560 відстрочка від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період надається військовозобов`язаним з підстав, визначених статтею 23 Закону України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію”.
Для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (відокремлених відділах) утворюються комісії у такому складі: голова комісії - керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відокремленого відділу); члени комісії - представники апарату, структурних підрозділів (освіти та науки, охорони здоров`я, соціального захисту населення, служби у справах дітей, центру надання адміністративних послуг) районної, міської держадміністрації (військової адміністрації).
Згідно з пунктом 58 Порядку №560 за наявності підстав для одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язані (крім заброньованих та посадових (службових) осіб, зазначених у підпунктах 16-23 пункту 1 додатка 5) особисто подають на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу (військовозобов`язані СБУ чи розвідувальних органів - голові Комісії в Центральному управлінні або регіональному органі СБУ чи відповідному розвідувальному органі) за місцем перебування на військовому обліку заяву за формою згідно з додатком 4, до якої додаються документи, що підтверджують право на відстрочку, або копії таких документів, засвідчені в установленому порядку, зазначені у переліку згідно з додатком 5.
Під час подання заяви військовозобов`язаний пред`являє військово-обліковий документ (військово-обліковий документ в електронній формі). Заява військовозобов`язаного підлягає обов`язковій реєстрації в день її подання.
Пунктом 58-1 Порядку № 560 зазначено, що військовозобов`язані, зайняті постійним доглядом за хворим батьком чи матір`ю дружини (чоловіка), у випадках, передбачених пунктом 9 частини першої статті 23 Закону України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію”, зазначають у заяві, зазначеній у пункті 58 цього Порядку (додаток 4), про відсутність інших працездатних членів сім`ї, які зобов`язані та можуть здійснювати постійний догляд за хворим батьком чи матір`ю дружини (чоловіка). Військовозобов`язані, зайняті постійним доглядом за хворою дружиною (чоловіком), дитиною та/або своїми батьком чи матір`ю, не зазначають у заяві, зазначеній у пункті 58 цього Порядку (додаток 4), інформацію про інших працездатних членів сім`ї, які зобов`язані та можуть здійснювати постійний догляд.
Районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки або його відділ за місцем перебування на військовому обліку військовозобов`язаного, який відповідно до закону зобов`язаний утримувати осіб, зазначених у пункті 13 частини першої статті 23 Закону України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію”, або здійснює постійний догляд за особами, зазначеними у пунктах 9 і 14 частини першої статті 23 Закону України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію”, під час прийняття рішення про надання відстрочки від призову на військову службу за призовом під час мобілізації перевіряє перебування такого військовозобов`язаного на військовому обліку, родинні зв`язки військовозобов`язаного та особи, яку відповідно до законодавства зобов`язаний утримувати військовозобов`язаний або за якою здійснює постійний догляд, наявність інших осіб, місце проживання яких задекларовано/зареєстровано за адресою задекларованого/ зареєстрованого місця проживання військовозобов`язаного або особи, яка перебуває на утриманні або потребує постійного догляду, з використанням відомостей Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, Державного реєстру актів цивільного стану громадян, інших інформаційних систем, реєстрів та баз даних, у тому числі шляхом інформаційного обміну.
Відповідно до пункту 60 Порядку №560 комісія вивчає отримані заяву та підтвердні документи, оцінює законність підстав для надання відстрочки, за потреби готує запити до відповідних органів державної влади для отримання інформації, що підтверджує право заявника на відстрочку, або використовує інформацію з публічних електронних реєстрів.
Комісія зобов`язана розглянути отримані на розгляд заяву та документи, що підтверджують право на відстрочку, протягом семи днів з дати надходження, але не пізніше ніж протягом наступного дня від дати отримання інформації на запити до органів державної влади.
На підставі розгляду отриманих документів комісія ухвалює рішення про надання або відмову у наданні відстрочки. Рішення комісії оформляється протоколом.
Про прийняте комісією рішення повідомляється засобами телефонного, електронного зв`язку або поштою заявнику не пізніше ніж на наступний день після ухвалення такого рішення.
У разі позитивного рішення військовозобов`язаному надається довідка із зазначенням строку відстрочки за формою, визначеною у додатку 6.
У разі відмови у наданні відстрочки військовозобов`язаному повідомляють письмово із зазначенням причин відмови за формою, визначеною у додатку 7. Таке рішення може бути оскаржене у судовому порядку.
До ухвалення комісією рішення військовозобов`язаний не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.
Відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період надається на строк дії відповідних законних підстав, але не більш як на строк проведення мобілізації, встановлений Указом Президента України (крім випадків, передбачених цим Порядком). У разі продовження строку проведення мобілізації відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язаному продовжується, але не більш як до настання обставин, за яких особа втрачає законні підстави на відстрочку.
Пункту 60 Порядку №560 містить норму, відповідно до якої у разі виявлення відсутності законних підстав у військовозобов`язаного для відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період комісія при територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки (комісія Центрального управління або регіонального органу СБУ чи відповідного підрозділу розвідувальних органів) скасовує таку відстрочку протягом семи днів з дати виявлення відсутності законних підстав у військовозобов`язаного для відстрочки.
Відомості про скасування відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період вносяться до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів у день надсилання повідомлення про скасування відстрочки (додаток 10) засобами поштового зв`язку на адресу задекларованого/зареєстрованого місця проживання (за умови її уточнення) або адресу електронної пошти, зазначену у заяві про надання відстрочки, або повідомлення засобами електронного кабінету призовника, військовозобов`язаного, резервіста (за наявності).
Окрім того, за змістом пункту 61 цього ж Порядку військовозобов`язані, які здійснюють постійний догляд за особами, зазначеними у пунктах 9 і 14 частини першої статті 23 Закону України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію”, та не отримують компенсації (допомоги, надбавки) на догляд за ними, для розгляду питання надання їм відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації звертаються за встановленням факту здійснення постійного догляду із заявою у довільній формі на ім`я керівника виконавчого органу сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її утворення) ради, районної у м. Києві військової адміністрації за адресою задекларованого/ зареєстрованого місця проживання особи, зазначеної у пунктах 9 і 14 частини першої статті 23 Закону України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію”, за якою здійснюється догляд. У заяві повинні бути зазначені такі відомості про військовозобов`язаного, який здійснює постійний догляд: прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності), адреса задекларованого/зареєстрованого місця проживання, контактні дані, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія (за наявності) та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомили про це відповідному контролюючому органу і мають відмітку в паспорті); відомості про особу, за якою здійснюється постійний догляд (прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності), адреса зареєстрованого/задекларованого місця проживання, контактні дані, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія (за наявності) та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомили про це відповідному контролюючому органу і мають відмітку в паспорті).
Військовозобов`язані, які здійснюють постійний догляд за особами, зазначеними у пунктах 9 і 14 частини першої статті 23 Закону України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію”, до заяви, зазначеної в абзаці першому цього пункту, додають документи, визначені у підпунктах 9 і 14 додатка 5 (крім акта про встановлення факту здійснення особою постійного догляду (додаток 8).
Районні, міські держадміністрації (військові адміністрації), виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад для розгляду документів щодо встановлення факту здійснення військовозобов`язаним постійного догляду за особами, зазначеними у пунктах 9 і 14 частини першої статті 23 Закону України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію”, утворюють постійно діючу комісію із встановлення факту здійснення особою постійного догляду.
Під час своєї роботи відповідна комісія із встановлення факту здійснення особою постійного догляду:
відвідує місце проживання особи, за якою здійснюється постійний догляд, зазначене у заяві військовозобов`язаного, для встановлення факту здійснення постійного догляду;
перевіряє відомості щодо наявності/відсутності інших осіб, які здійснюють постійний догляд за особою, зазначеною в заяві, зокрема інформацію щодо наявних прийнятих структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, міських держадміністрацій (військових адміністрацій), виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад рішень про надання соціальних послуг з догляду за особою, за якою здійснює догляд військовозобов`язаний, за її задекларованим/зареєстрованим місцем проживання.
За результатами роботи комісія із встановлення факту здійснення особою постійного догляду складає та надає військовозобов`язаному акт про встановлення факту здійснення особою постійного догляду (додаток 8).

Судом встановлено, що розпорядженням Тернопільської районної військової адміністрації від 20.05.2024 №174/01-01 створена Комісія з питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період з представників Тернопільської районної військової адміністрації та ІНФОРМАЦІЯ_3 , до складу якої внесені зміни відповідно до розпорядження Тернопільської районної військової адміністрації від 19.12.2025 №338/01-01 (а.с.169-170).
Суд відразу зауважує, що за змістом додатку до цього розпорядження секретарем комісії визначена Надія Козачок, діловод відділення обліку мобілізаційної роботи ІНФОРМАЦІЯ_3 як у основному складі Комісії, так і в резервному.
В оскаржуваному рішенні Комісії №49 від 24.02.2026 секретарем Комісії зазначена ОСОБА_4 , офіцер відділення обліку мобілізаційної роботи ІНФОРМАЦІЯ_3 . Представник відповідача 1 не зміг пояснити зміни в частині заміни секретаря Комісії, при цьому зазначав, що інших письмових розпоряджень Тернопільської районної військової адміністрації в частині складу Комісії (зокрема секретаря) немає.
Суд уже зазначав, що відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації була надана Комісією по заяві ОСОБА_1 від 28.01.2026 на підставі пункту 9 частини першої статті 23 Закону № 3543-XII на підставі розгляду таких документів (їх копій):
висновку ЛКК (форма № 080-4/о) про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від 01.08.2025 №100 щодо матері позивача ОСОБА_9 , 
висновку ЛКК про потребу у постійному догляді за ОСОБА_9 від 01.08.2025 №194, 
акта про встановлення факту здійснення особою постійного догляду від 08.08.2025, складеного комісією Підволочиської селищної ради,
свідоцтва про народження ОСОБА_1 , 
паспорта ОСОБА_5 ,
РНОКПП ОСОБА_9 ,
паспорта ОСОБА_1 
РНОКПП ОСОБА_1 (а.с.189-196).
Про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації ОСОБА_6 на підставі пункту 9 частини першої статті 23 Закону № 3543-XII по заяві від 28.01.2026 свідчать відомості електронного військово-облікового документа, сформованого через застосунок «Резерв+» станом на 05.02.2026 (а.с.26 зворот).
Спірним у цій справі є питання наявності підставі для скасування цієї відстрочки згідно з рішенням, оформленим протоколом Комісії №49 від 24.02.2026, про скасування військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період при ІНФОРМАЦІЯ_3 , бо «є інші члени родини, які можуть здійснювати догляд за матір`ю» (а.с.152-153, 198-199).
Матеріали справи свідчать, що позивач отримав відстрочку на підставі пункту 9 частини першої статті 23 Закону № 3543-XII – для догляду за своєю матір`ю ОСОБА_5 і надав необхідні і достатні документи, які передбачені Порядком №560, для оформлення відстрочки по догляду за своїми батьками (а не батьками дружини).
Згідно з додатком 5 до Порядку №560, який визначає Перелік документів, що подаються військовозобов`язаним для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до підстав, зазначених у статті 23 Закону України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію”, у випадку подання заяви про відстрочку на підставі пункту 9 частини першої статті 23 Закону № 3543-XII документами, що підтверджують право на відстрочку, зокрема, є:
для особи, яка потребує постійного догляду, - довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією за формою, затвердженою МОЗ, або витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, або висновок лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я про потребу в постійному догляді за формою, затвердженою МОЗ, або витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи;
для особи, яка зайнята постійним доглядом за хворою дружиною (чоловіком), дитиною та/або своїми батьком чи матір`ю, - документи, що підтверджують родинні зв`язки (свідоцтво про шлюб або свідоцтво про народження дитини, або свідоцтво про народження особи, яка здійснює постійний догляд);
для особи, яка зайнята постійним доглядом за батьком чи матір`ю дружини (чоловіка), - документи, що підтверджують родинні зв`язки (свідоцтво про шлюб та свідоцтво про народження дружини (чоловіка), документи, що підтверджують неможливість здійснення постійного догляду дружиною (чоловіком) або іншим працездатним членом сім`ї (висновок медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я про потребу іншого працездатного члена сім`ї в постійному догляді або свідоцтво про смерть такого члена сім`ї, або витяг з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, або рішення суду про визнання безвісно відсутнім або рішення суду про оголошення його померлим), документи про отримання компенсації (допомоги, надбавки) на догляд або акт про встановлення факту здійснення особою постійного догляду (додаток 8).
Із наведеного слідує, що під час мобілізації військовозобов`язані, які зокрема зайняті постійним доглядом за своїми батьком чи матір`ю, які за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребують постійного догляду, не підлягають призову на військову службу, а для набуття права на відстрочку такій особі достатньо надати лише документ, який підтверджує родинні зв`язки, а для особи яка потребує догляду - довідку до акта огляду медико-соціальною експертною комісією за формою, затвердженою МОЗ, або висновок лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я про потребу в постійному догляді.
На підтвердження цих обставин позивач надав до відповідача 1 висновки ЛКК (за формою № 080-4/о) про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від 01.08.2025 №100 щодо ОСОБА_9 та про потребу у постійному догляді за ОСОБА_9 від 01.08.2025 №194, 
Також позивач надав акт про встановлення факту здійснення особою постійного догляду від 08.08.2025, згідно з яким комісією представників Підволочиської селищної ради встановлено факт здійснення постійного догляду ОСОБА_1 за своєю матір`ю ОСОБА_9 за місцем проживання: АДРЕСА_1 . Акт складений за формою, визначено додатком 8 до Порядку №560 (а.с.194), та свідоцтво про своє народження для підтвердження родинних зав`язків.
Пунктом 58-1 Положення №560 передбачено, що військовозобов`язані, зайняті постійним доглядом за хворою дружиною (чоловіком), дитиною та/або своїми батьком чи матір`ю, не зазначають у заяві, зазначеній у пункті 58 цього Порядку (додаток 4), інформацію про інших працездатних членів сім`ї, які зобов`язані та можуть здійснювати постійний догляд.
Отже, військовозобов`язаний, зайнятий постійним доглядом за своїми батьком чи матір`ю, не повинен зазначати у заяві, інформацію про інших працездатних членів сім`ї, які зобов`язані та можуть здійснювати постійний догляд.
Позивач для отримання права на відстрочку на підставі пункту 9 частини першої статті 23 Закону № 3543-XII надав відповідачу 1 разом з заявою від 28.01.2026 про надання відстрочки усі необхідні документи на підтвердження здійснення постійного догляду за своєю матір`ю. Відповідно у Комісії не було підстав у подальшому скасовувати своє рішення про надання відстрочки позивачу, бо є інші члени родини, які можуть здійснювати догляд. Таке питання (наявності інших членів сім`ї) при оцінці підстав для надання відстрочки військовозобов`язаному для догляду за своїми батьками не має значення. 
При цьому відповідач не надав інформації чи все ж таки він з`ясовував чи є такі інші особи, чи лише формально вписав таку підставу для скасування відстрочки. У письмових заявах по суті справи (запереченні на відповідь) представник відповідача 1 наводив інші підстави для скасування відстрочки, такі як: у Комісії виникли обґрунтовані сумніви стосовно підтвердження факту здійснення позивачем постійного догляду до своєю матір`ю, так як у ньому відсутні відомості щодо адреси, за якою проведено обстеження факту здійснення особою постійного догляду та факту здійснення постійного догляду не підтверджено (відсутні записи у графах Додатку 8), що не відповідає дійсності, а в судовому засіданні 04.06.2026 вказував на те, що акт про встановлення факту здійснення особою постійного догляду складений комісією Підволочиської селищної ради 13.08.2025 не є належним підтвердженням факту догляду, бо акт не зареєстрований у виконавчому органі селищної ради.
Такі пояснення представника відповідача 1 суд оцінює критично, бо ІНФОРМАЦІЯ_2 фактично підшуковує нові підстави для виправдання прийнятого рішення про скасування відстрочки позивачу.
Окрім того, не може залишитися поза увагою і порядок ухвалення рішень Комісією, зокрема 24.02.2026.
Так, відповідно до протоколу №49 від 24.02.2026 засідання Комісії щодо розгляду питань скасування військовозобов`язаним відстрочки при ІНФОРМАЦІЯ_3 на засіданні були присутні 8 членів комісії; результати голосування по питанню скасування відстрочки ОСОБА_1 зафіксовані як “за - 3”, “проти - 3”, “утрималось - 0”, “не брали участі у голосуванні - 0”, тобто відображено лише 6 голосів із 8 присутніх; протокол підписано головою Комісії тво начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 , секретарем Юлією Дзюбак та шістьма членами Комісії.
У судовому засіданні представник ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_10 пояснив, що голоси розділилися і вирішальний четвертий голос мав голова Комісії, секретар не має права голосу. Проте такі пояснення не узгоджується з результатами голосування, вказаними у протоколі №49 від 24.02.2026, де відсутня хоч якась інформація про голосування семи членів Комісії, у тому числі голови. У голосуванні брали участь лише 6 осіб, що відображено у змісті протоколу. 
За таких обставин, рішення Комісії щодо скасування відстрочки від призову під час мобілізації, утвореної при ІНФОРМАЦІЯ_3 , оформлене протоколом № 49 від 24.02.2026 в частині скасування відстрочки від призову під час мобілізації щодо ОСОБА_1 , є необґрунтованим, прийнятим без урахування та дослідження всіх обставин, прийняте з порушенням процедури, а тому підлягає визнанню протиправним та скасуванню.
Матеріали справи містять копію повістки ІНФОРМАЦІЯ_3 №6689439 без дати видачі, оформленої на ОСОБА_1 з вимогою з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_3 24.02.2026 о 14 годині для уточнення даних. Підписана повістка керівником ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_8 (а.с.87).
У судовому засіданні представник ІНФОРМАЦІЯ_3 не зміг пояснити у зв`язку з чим направлялася повістка ОСОБА_1 , враховуючи, що в будь-якому разі до 24.02.2026 у нього була оформлена відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації, облікові дані позивач уточнив вчасно (а.с.70). А так само не зміг пояснити коли цей представник коли така повістка видавалася, чи направлялася/вручалася позивачу та підстави звернення до органів Національної поліції 24.02.2026 о 13:34 год з електронним зверненням про неприбуття ОСОБА_1 за повісткою на 24.02.2026 на 14:00 год (а.с.59). При тому відповідач 1 не заперечував повідомленні у позові обставини, що в цей час ОСОБА_1 вже перебував у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Отож, протиправне скасування відстрочки позивачу та його подальша мобілізація свідчать про протиправність дій ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо призову ОСОБА_1 під час мобілізації та наявність підстав для визнання протиправним та скасування наказу ІНФОРМАЦІЯ_3 №55 від 24.02.2026 в частині призову позивача на військову службу під час мобілізації.
Стосовно пояснень представника відповідача 1 в цій частині позовних вимог, то суд зазначає, що незважаючи на той факт, що після видання оскаржуваного наказу, такий наказ вичерпав свою дію реалізацією, позивач не позбавлений права в судовому порядку оскаржити індивідуальний акт суб`єкта владних повноважень, який безпосередньо стосується його прав та законних інтересів.
Право на оскарження індивідуального акта суб`єкта владних повноважень надано особі, щодо якої цей акт виданий або прав, свобод та інтересів якої він безпосередньо стосується. Це кореспондується з тим, що захисту адміністративним судом підлягає фактично порушене право особи в публічно-правових відносинах із суб`єктом владних повноважень при здійсненні ним визначених чинним законодавством владних управлінських функцій, а не відновлення законності та правопорядку в публічних правовідносинах.
Подібний правовий висновок висловлено Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, у постановах від 06.10.2021 у справі №9901/26/21, від 03.11.2021 у справі №9901/226/21, від 02.02.2022 у справі № 9901/256/21, від 16.03.2023 у справі № 9901/494/21, від 06.04.2023 у справі № 990/152/22, від 14.09.2023 у справі №990/73/23.
Можливість оскарження актів індивідуальної дії не шкодить самій суті права на доступ до суду, оскільки ці акти можуть бути оскаржені в суді їхніми адресатами, тобто суб`єктами, для яких відповідні акти створюють права та/чи обов`язки. Тобто індивідуально-правові акти можуть бути предметом оскарження в адміністративній справі.
Отже, у разі видання суб`єктом владних повноважень, в даному випадку тво начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 наказу про призов позивача на військову службу за мобілізацією, позивач, враховуючи очевидну протиправність видання такого наказу (наявність у нього відстрочки від проходження військової служби), має законне право звернутись до суду з позовом про визнання протиправним та скасування наказу в частині, яка безпосередньо стосується позивача, що ним (позивачем) фактично і було зроблено у даній справі. Такий спосіб судового захисту як визнання протиправним та скасування оскаржуваного наказу, є ефективним та належним, не призводить до порушення публічних правовідносин щодо проходження громадянами військової служби за мобілізацією, а навпаки дозволяє попередити в майбутньому порушення прав та законних інтересів позивача.

Стосовно позовної вимоги про зобов`язання ВЧ НОМЕР_1 виключити ОСОБА_1 зі списків особового складу. 
Після видання начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 наказу №55 від 24.02.2026 про призов ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації, на особливий період, виникли правовідносини щодо проходження військової служби, особливості якої визначаються Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" та Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженим Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008.
Водночас незаконна мобілізація може порушувати права громадян, зокрема право на свободу та право на обрання форми служби. Захист цих прав може включати звернення до суду, а також право на звільнення з військової служби, якщо незаконна мобілізація є наслідком порушення закону. 
У національному законодавстві відсутній чіткий механізм поновлення прав особи, яка була незаконно мобілізована, шляхом використання легітимних процедур звільнення зі служби. Це означає, що для фізичних осіб, які зазнали неправомірного втручання зі сторони держави у особі відповідного суб`єкта влади, і для поновлення прав яких не встановлений чіткий порядок, виникає ситуація правової невизначеності, яка може тривати роками.
Разом з тим, ризик негативних наслідків будь-якої помилки державного органу, пов`язаної з неналежним урядуванням, повинен покладатись на державу, а не на особу, відтак помилки не можуть виправлятись за рахунок осіб, які зазнали протиправного втручання.
Відповідно до частини першої статті 7 КАС України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Крім того, суд послуговується практикою Європейського суду з прав людини
Аналізуючи рішення Європейського суду з прав людини, можна виокремити такі основні складові принципу належного урядування, які становлять його зміст:
1) на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок;
2) у разі, якщо йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб;
3) ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються;
4) принцип належного урядування, як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість;
5) потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу; державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків;
6) такі помилки не повинні бути усунені за рахунок зацікавленої особи, особливо там, де немає конфлікту приватних інтересів.
Зазначені підходи до тлумачення цього принципу наведені у таких рішеннях у справах Європейського суду з прав людини, як: «Москаль проти Польщі» (п. 73), «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (п. 58), «Лелас проти Хорватії» (п. 74), «Ґаші проти Хорватії» (п. 40), «Трґо проти Хорватії» (п. 67), «Рисовський проти України» (п. 71) та інших.
Отже, у разі відсутності дієвого механізму поновлення права особи не повинен унеможливлюватись загалом захист її інтересів, гарантованих Конституцією України, що означає, що у цьому випадку держава повинна самостійно нести відповідальність за невиконання нею свого зобов`язання або за допущені порушення.
Відповідно до статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд не позбавлений права захистити інтереси особи, виходячи в першу чергу зі змісту вказаного принципу.
У свою чергу, допущені законодавцем прогалини у правових актах та нормах, а також вчинені суб`єктами влади порушення під час застосування таких правових норм, не можуть виправдовувати неправомірне втручання в реалізацію особою належних їй прав та інтересів.
Крім того, Верховний Суд неодноразово висловлював та застосовував доктрину під умовною назвою «плоди отруйного дерева», сформульовану Європейським судом з прав людини у справах «Гефген проти Німеччини», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Яременко проти України», відповідно до якої якщо джерело доказів є неналежним, то всі докази, отримані з цих джерел, будуть такими ж. Докази, отримані з порушенням встановленого порядку, призводять до несправедливості процесу в цілому, незалежно від їх доказової сили.
Зазначена доктрина передбачає оцінку не лише кожного засобу доказування автономно, а і всього ланцюга безпосередньо пов`язаних між собою доказів, з яких одні випливають з інших та є похідними від них. Критерієм віднесення доказів до «плодів отруєного дерева» є наявність достатніх підстав вважати, що відповідні відомості не були б отримані за відсутності інформації, одержаної незаконним шляхом.
Іншими слова неправомірні діяння, не можуть породжувати правомірний результат.
Суд також враховує те, що позивач, не дивлячись на незаконність рішення про його призов на військову службу, перебуває на військовій службі, фактично виконуючи обов`язок, передбачений статтею 65 Конституції України.
Відповідно до частини третьої статті24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.
Водночас, Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затверджене Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008, не передбачає особливостей щодо процедури виключення зі списків особового складу військової частини тих військовослужбовців, які були зараховані на службу внаслідок дій суб`єкта владних повноважень, що не відповідали вимогам закону в частині порядку призову/мобілізації на службу.
Зважаючи на це суд вважає, що у цьому випадку можливим ефективним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання командира військової частини, де позивач проходить службу, виключити його зі списків особового складу, звільнивши з військової служби.
Під час оцінки обраного позивачем способу захисту суд в першу чергу враховує його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення та забезпечити поновлення порушеного права.
Так, відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»).
Відповідно до статті 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.
У рішенні від 31.07.2003 у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.
При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Салах Шейх проти проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.
Засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (параграф 75 рішення Європейського суду з прав людини від 05.04.2005 у справі «Афанасьєв проти України»).
В даному випадку, за відсутності правових підстав для призову позивача на військову службу під час мобілізації, як особи, яка має право та оформила відстрочку для догляду за матір`ю, яка потребує постійного стороннього догляду, а ІНФОРМАЦІЯ_2 її протиправно скасував та незаконно мобілізував позивача шляхом вчинення протиправних дій, суд погоджується з представником позивача, що ефективним та належним способом відновлення порушеного права позивача буде не лише визнання протиправним та скасування наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 №55 від 24.02.2026 в частині призову ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації, а також зобов`язати ВЧ НОМЕР_1 виключити ОСОБА_1 зі списків особового складу, оскільки зарахування його до списків особового складу є похідним від протиправного наказу про призов та не має самостійних правових підстав для існування.
Зарахування особи до списків особового складу військової частини стало безпосереднім наслідком незаконної мобілізації, а тому збереження юридичного статусу військовослужбовця за позивачем, унеможливлює фактичне відновлення порушеного права позивача та залишає його у стані правової невизначеності.
Аналогічні висновки викладені Восьмим апеляційним адміністративним судом у постанові від 29.05.2026 у справі №260/9985/25.
Чинне законодавство не містить положень, які б дозволяли суб`єкту владних повноважень діяти на власний розсуд, видати акти індивідуальної дії, які є очевидно протиправними, не дозволяють мобілізовувати працівника, який має відстрочку від проходження військової служби та направляти його до військової частини.
Суд зауважує, що хоч Законом України «Про військовий обов`язок та військову службу» не передбачено такої підстави для звільнення з військової служби як незаконна мобілізація, проте, проходження військової служби є безпосереднім наслідком від наказу про мобілізацію, а отже з метою ефективного захисту порушеного права позивача та повного його відновлення буде саме зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 виключити його зі списків особового складу, звільнивши з військової служби. При цьому, враховуючи встановлені у справі фактичні обставини, з метою повного та належного захисту прав позивача, суд відповідно до вимог частини другої статті 9 КАС України, вважає за належне вийти за межі позовних вимог та обрати спосіб захисту порушеного права позивача, що в повній мірі сприяє досягненню ефективного захисту інтересів позивача та встановлює спосіб відновлення його права від порушень з боку суб`єкта владних повноважень, додатково вказавши в частині виключення позивача зі списків особового складу – про звільнення з військової служби.
Щодо доводів відповідачів, що процедура призову військовозобов`язаного на військову службу за мобілізацією є незворотною, тобто такою, що вже відбулася, а визнання процедури призову протиправною не спричинить відновлення попереднього становища особи, яка була призвана на військову службу, з посиланням на висновки Верховного Суду висловлені у постанові від 05.02.2025 по справі №160/2592/23, то суд не приймає її до уваги, оскільки кожна справа має свої особливості, свої індивідуальні обставини, які встановлюються на підставі доказів. 
Справи, які переглядав Верховний Суд (постанова від 05.02.2025 по справі №160/2592/23, схожий висновок викладений у постанові від 14.05.2026 у справі №620/183/23) не релевантні до обставин цієї справи. Так у справі №160/2592/23, на яку покликається відповідач 2, основний акцент позивача-військовослужбовця був на тому, що він не проходив військово-лікарську комісію, позивач оскаржував не акт індивідуальної дії (наказ начальника районного ТЦК та СП про мобілізацію позивача), а дії щодо порушення, допущені під час процедури проведення ВЛК. Обставини справи №620/183/23 стосуються того, що мобілізовано позивача, який мав право на відстрочку, проте не реалізував його у встановленому законом порядку.
У цій же справі позивач мав належним чином оформлену відстрочку від призову на військову службу, яку протиправно скасовано, і в цей же день направлено на ВЛК, проведено медичний огляд та відразу мобілізовано, тобто справи не є тотожними. 
Отже, враховуючи встановлені обставини справи та положення чинного законодавства, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.
При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір за 4 позовні вимоги немайнового характеру, три до відповідача 1, одна звернена до відповідача 2 у сумі 4259,84 грн (а.с.53). Оскільки позов підлягає задоволенню повністю, то відповідно до частини першої статті 139 КАС України позивачу слід відшкодувати за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_3 судовий збір у сумі 3194,88 грн та за рахунок бюджетних асигнувань ВЧ НОМЕР_1 1064,96 грн.
Керуючись статтями 2, 9, 72-77, 90, 139, 242-246, 255, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ВИРІШИВ:
Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ), Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_4 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати рішення Комісії з питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації при ІНФОРМАЦІЯ_1 , оформлене протоколом № 49 від 24.02.2026, в частині скасування ОСОБА_1 відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.
Визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо призову ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації.
Визнати протиправним та скасувати наказ ІНФОРМАЦІЯ_1 №55 від 24.02.2026 в частині призову ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 виключити ОСОБА_1 зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 , звільнивши з військової служби.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 3194,88 грн (три тисячі сто дев`яносто чотири грн 88 коп.).
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1064,96 грн (одна тисяча шістдесят чотири грн 96 коп.).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається учасниками справи до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Повний текст рішення складено та підписано 11 червня 2026 року.

Суддя Чепенюк О.В.