Справа №705/1364/26
2/705/2200/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2026 року  м.Умань

Уманський міськрайонний суд Черкаської області у складі: 
головуючого судді Єщенко О.І., 
за участю:
секретаря судового засідання Мещерякової Г.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, 
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини та просив установити факт, що він, ОСОБА_1 , постійно проживав разом із спадкодавцем ОСОБА_3 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини. 
В обґрунтування позову зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 84 років померла його мама ОСОБА_3 . В зв`язку зі смертю мами, яка на день смерті постійно проживала разом з ним в належному йому на праві власності житлі та за якою він здійснював догляд, провів її поховання та здійснив всі ритуальні обряди, пов`язані з її смертю, відкрилась спадщина. Спадкоємцем після смерті мами першої черги є він, позивач по справі. Інші спадкоємці, як першої, так і інших черг спадщину не приймали, тобто спадкова справа після смерті мами не заводилась. Спадщину після смерті покійної мами він прийняв один тим, що на час відкриття спадщини постійно проживав разом з мамою в житлі, яке належить йому на праві власності, але не був зареєстрований, а мама була зареєстрована в належному йому на праві власності житлі, а тому вважав, що немає необхідності подавати заяву до нотаріуса про прийняття спадщини. А коли він звернувся за видачею свідоцтва про право на спадщину, то йому в усній формі нотаріусом було повідомлено про те, що він пропустив строк для подання заяви про прийняття спадщини. 
Окрім нього, є ще один спадкоємець першої черги це його сестра ОСОБА_2 – відповідач по справі, яка спадщину також не прийняла. Крім того, покійна мама ще за життя подарувала йому належне їй нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 , в якій вони разом і проживали до часу смерті мами. 
Іншим шляхом, окрім встановлення даного факту, спадщину прийняти він не може, в зв`язку з тим, що заява про прийняття спадщини не була ним подана у встановлені законом строки, як того вимагають ст. 1269, 1270 ЦК України, до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини, з огляду на те, що він вважав, що на день смерті він постійно проживав з покійною мамою однією сім`єю в АДРЕСА_2 , вели спільне господарство, він здійснював за нею догляд, якого вона потребувала в зв`язку з віком та хворобами на які вона страждала, тобто на день смерті вони проживали разом з мамою однією сім`єю, тому вважав, що цим самим він прийняв спадщину. Але як з`ясувалося, постійне проживання із спадкодавцем без реєстрації, це не є прийняття спадщини, хоча мама проживала в належному йому на праві власності житлі, відповідно він не може й набути право власності на спадкове майно, в зв`язку з чим вимушений звернутись до суду з позовом про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. 
Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, письмово подав заяву від 26.05.2026, в якій просив справу розглядати без його участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. 
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, письмово подала заяву від 24.03.2026, в якій просила справу розглядати без її участі. Вказала, що позовні вимоги визнає в повному обсязі. 
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов таких висновків.
Частиною 1 ст. 315 ЦПК України визначено перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які розглядає суд.
Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Відповідно до положень ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно зі ст. 1268 даного кодексу спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч. 1 ст. 1269 ЦК України).
Згідно з пп. 4.10 п. 4 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.
В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (п. 2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року).
Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб.
Із пп. 3.22 п. 3 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України вбачається, що у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.
Відповідно до роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.
У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Умань, Черкаської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 24 лютого 2025 року Уманським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Уманському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). 
Відповідно до договору дарування квартири, посвідченого 06.06.2007 завідуючим Уманської міської державної нотаріальної контори Копиловим В.І., ОСОБА_3 подарувала ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1 . 
Згідно з Витягом зі Спадкового реєстру № 84040384 від 02.02.2026, виданого приватним нотаріусом Животовською Н.Г., за ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , інформація у Спадковому реєстрі відсутня. 
Відповідно до довідки голови правління ОСББ «Довіра-1» № 1 від 29.01.2026 ОСОБА_1 є членом ОСББ «Довіра-1», у власності згідно договору дарування серії ВЕР № 054324, посвідченого завідуючим Уманської міської державної нотаріальної контори Копиловим В.І., має квартиру АДРЕСА_1 , в якій проживала його мати ОСОБА_3 і була зареєстрована за вказаною адресою до дня смерті (до ІНФОРМАЦІЯ_1 ). Разом з нею проживав її син ОСОБА_1 і вони разом вели спільне господарство і спільний побут. 
Із витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно Уманського виробничого підрозділу Черкаського обласного об`єднаного бюро технічної інвентаризації № 15001463 від 22.06.2007 вбачається, що ОСОБА_1 на підставі договору дарування від 06.06.2007 належить квартира АДРЕСА_1 . 
Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав № 459894067 від 12.01.2026 вбачається, що на підставі договору дарування від 06.06.2007 за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1 . 
Як зазначив позивач, на даний час він не має можливості оформити свої спадкові права, тому звернувся до суду з позовом про встановлення факту проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини.
Таким чином, факт постійного проживання позивача ОСОБА_1 зі спадкодавцем ОСОБА_3 на час відкриття спадщини – ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_2 знайшов своє підтвердження у судовому засіданні на підставі досліджених судом доказів. Метою встановлення факту спільного постійного проживання позивача зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже, такий факт породжує юридичні наслідки.
За вказаних обставин, враховуючи, що встановлення факту постійного проживання позивача зі спадкодавцем породжує юридичні наслідки, чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення і встановлення зазначеного факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право, суд вважає за необхідне даний позов задовольнити, оскільки вимога законна, обґрунтована та підтверджена доказами, які в свою чергу є послідовними та логічними, а тому не викликають сумніву в їх правдивості.
Керуючись ст. ст. 76, 259, 263-265, 268, 293, 294, 315 ЦПК України, суд 
УХВАЛИВ:
Позов задовольнити.
Установити факт, що ОСОБА_1 постійно проживав разом зі спадкодавцем ОСОБА_3 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасники справи, які не були присутні у судовому засіданні під час ухвалення судового рішення, мають право подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Позивач: ОСОБА_1 ; АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .
Відповідач: ОСОБА_2 ; АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 . 

Суддя О.І.Єщенко