ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

27 квітня 2026 року	м. Ужгород	№ 260/515/26 	

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Іванчулинця Д.В., 
при секретарі судового засідання – Грига Н.В.,
за участю сторін та осіб, які беруть участь у розгляді справи:
представник прокуратури – Кизименко К.О.,
представник Державної екологічної інспекції у Закарпатській області – Данч Н.О.,
представник відповідача – Ігнатенко С.С.,
представник третьої особи – не з`явився,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою Ужгородської окружної прокуратури (вул. Небесної Сотні, буд. 6, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000) в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Закарпатській області (вул. Швабська, буд. 14, м. Ужгород, Закарпатська область, 88008, код ЄДРПОУ 38015668) до Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» (вул. Руставелі Шота, буд. 9А, м. Київ, 01601, код ЄДРПОУ 44768034) в особі філії «Карпатський лісовий офіс» Державного спеціалізованого господарського підприємства України» (вул. Собранецька, буд. 156, м. Ужгород, Закарпатська область, 88017, код ЄДРПОУ 45554542), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача – Департамент екології та природніх ресурсів Закарпатської обласної державної адміністрації (пл. Народна, буд. 4, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000, код ЄДРПОУ 38766364) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

У відповідності до ч. 3 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 27 квітня 2026 року проголошено вступну та резолютивну частини Рішення. Рішення в повному обсязі складено 05 травня 2026 року.

Ужгородська окружна прокуратура в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Закарпатській області (далі - позивачі) звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» в особі філії «Карпатський лісовий офіс» Державного спеціалізованого господарського підприємства України» (далі - відповідачі), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача – Департамент екології та природніх ресурсів Закарпатської обласної державної адміністрації (далі – третя особа), в якому просить:
1) визнати протиправною бездіяльність Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» в особі філії «Карпатський лісовий офіс» щодо незабезпечення проведення робіт із винесення меж пралісової пам`ятки природи місцевого значення «Праліси і квазіпраліси Турицького лісництва» площею 643, 9 га та зобов`язати останнього відповідно до вимог чинного законодавства України забезпечити розроблення проекту землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно заповідного фонду, на підставі якого провести роботи із винесення меж пралісової пам`ятки природи місцевого значення «Праліси і квазіпраліси Турицького лісництва» шляхом закріплення їх в натурі (на місцевості); 
2) визнати протиправною бездіяльність Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» в особі філії «Карпатський лісовий офіс» щодо невстановлення охоронної зони пралісової пам`ятки природи місцевого значення ««Праліси і квазіпраліси Турицького лісництва» площею 643,9 га та зобов`язати останнього відповідно до вимог чинного законодавства України провести роботи із встановлення охоронної зони пралісової пам`ятки природи місцевого значення «Праліси і квазіпраліси Турицького лісництва» та закріплення її в натурі (на місцевості).
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що визначення меж пралісової пам`ятки природи «Праліси і квазіпраліс Турицького лісництва» та визначення її охоронної зони може проводитися лише на підставі проекту землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду, погодженого з Департаментом екології та природних ресурсів Закарпатської обласної державної адміністрації, а відомості про встановлені межі мають бути внесені до Державного земельного кадастру. На підставі наказу державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» від 09.09.2024 №1526 створено філію «Карпатський лісовий офіс» державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України». Враховуючи викладене, саме на державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України» в особі Філії «Карпатський лісовий офіс» ДСП «Ліси України», як на постійного лісокористувача у зазначених правовідносинах, який є відповідачем, покладено обов`язок із вчинення дій по організації розробки проєкту землеустрою щодо організації і встановлення меж території природно-заповідного фонду, а саме пралісової пам`ятки природи місцевого значення «Праліси і квазіпраліс Турицького лісництва», визначення та закріплення на місцевості її меж та охоронної зони. Однак, зазначені обов`язки відповідачем не виконуються, проєкт землеустрою щодо організації і встановлення меж території природно-заповідного фонду пралісової пам`ятки природи місцевого значення «Праліси і квазіпраліс Турицького лісництва» загальною площею 643,9 га, не розроблено, її межі та охоронні зони не визначені та не закріплені в натурі (на місцевості), не встановлено і обмежень у використанні земельної ділянки лісового фонду, в межах якої знаходиться заповідний об`єкт.
04 лютого 2026 року ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду відкрито провадження в адміністративній справі у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Залучено до участі в справі - Департамент екології та природних ресурсів Закарпатської обласної державної адміністрації як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача.
19 лютого 2026 року відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, в якому просять у задоволенні позову відмовити. В обґрунтування зазначають, що відповідно до пунктів 1.5 та 3.3 Положення про пралісову пам`ятку природи місцевого значення «Праліси і квазіпраліс Турицького лісництва», затвердженого розпорядження голови Закарпатської обласної державної адміністрації від 15.06.2021 року за № 573 (далі – Положення № 573 від 15.06.2021), так і відповідно до пунктів 1.5 та 3.3 Положення про пралісову пам`ятку природи місцевого значення «Праліси і квазіпраліси Турицького лісництва», затвердженого розпорядження голови Закарпатської обласної військової адміністрації № 534 від 13.05.2024 (далі – Положення № 534 від 13.05.2024) на Відповідача, як на землекористувача, покладено лише зобов`язання щодо забезпечення режиму охорони та збереження Пралісової пам`ятки природи. Також відповідно до пунктів 3 та 4 наявного у матеріалах справи Охоронного зобов`язання № 06-24/1902 від 29 червня 2021 року ДП «Перечинське лісове господарство» правонаступником якого є Відповідач, взяв на себе наступні зобов`язання щодо: дотримання встановленого режиму для території (об`єкта) природно-заповідного фонду; не здійснення у межах території (об`єкта) природно заповідного фонду забороненої господарської діяльності; вживання заходів щодо попередження і ліквідації екологічних наслідків аварій та шкідливого впливу на територію (об`єкт) природно-заповідного фонду; дотримання вимог щодо використання території (об`єкта) природно- заповідного фонду; забезпечення охорони та збереження цінних природних комплексів території (об`єкта) природно заповідного фонду; забезпечення охорони та збереження території (об`єкта), що перебуває у його користуванні. Однак, як наголосив Верховний Суд у пункті 59 постанови від 29.11.2024 по справі № 260/1681/23, закріплене у пунктах 1.5, 3.3 Положення № 573 від 15.06.2021, пунктах 1.5, 3.3 Положення № 534 від 13.05.2024 та пункті 4 Охоронного зобов`язання № 06-24/1902 від 29.06.2021 положення «забезпечення додержання режиму охорони та збереження пам`ятки природи» саме по собі не передбачає автоматичного покладення на Відповідача, як землекористувача, тих обов`язків чи повноважень, які безпосередньо правовими нормами для нього не передбачені. Тобто ці положення, які Прокуратурою поставлено в основу підстав позову у даній справі, обов`язку із проведення робіт із винесення меж пралісової пам`ятки природи місцевого значення «Праліси і квазіпраліси Турицького лісництва» площею 643,9 га та її охоронної зони шляхом закріплення їх в натурі (на місцевості). Натомість, ні Положення № 573 від 15.06.2021, ні Положення № 534 від 13.05.2024, ні Охоронне зобов`язання № 06-24/1902 від 29.06.2021 приписів щодо покладання на Відповідача саме обов`язку із проведення робіт із винесення меж пралісової пам`ятки природи місцевого значення «Праліси і квазіпраліси Турицького лісництва» площею 643,9 га та її охоронної зони шляхом закріплення їх в натурі (на місцевості) в собі не містять. Відтак, у Відповідача обов`язок із розроблення проекту землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та проведення на його підставі робіт із винесення меж пралісової пам`ятки природи місцевого значення «Праліси і квазіпраліси Турицького лісництва» та її охоронної зони шляхом закріплення їх в натурі (на місцевості) відсутній, що виключає задоволення позову у даній справі.
02 березня 2026 року позивачем подано до суду відповідь на відзив, в якій зазначає, що відповідачем не проведено передбачені ст. 7 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» та ст. 47 Закону України «Про землеустрій», роботи із винесення меж пралісової пам`ятки природи «Квазіпраліси Перечинського лісництва» шляхом закріплення їх в натурі (на місцевості), підтвердженням чого є відсутність проекту землеустрою щодо організації і встановлення меж території природно-заповідного фонду - пралісової пам`ятки природи «Квазіпраліси Перечинського лісництва» та відомостей про її межі в Державному земельному кадастрі. Невжиття заходів щодо винесення меж та охоронної зони пралісової пам`ятки природи місцевого значення «Праліси і квазіпраліси Турицького лісництва» та закріплення їх в натурі (на місцевості), унеможливлює її належне використання та охорону. При цьому, існує ймовірність використання земельної ділянки не за цільовим призначенням. Відповідно до частини 10 цієї ж статті відомості про межі територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, межі обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів вносяться до Державного земельного кадастру. За інформацією Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області, зазначеній в листі № 10-7-0.31-6277/2-25 від 19.12.2025, в місцевому фонді документації із землеустрою та оцінки земель відсутня інформація щодо документації із землеустрою стосовно об`єкту природно-заповідного фонду місцевого значення пралісової пам`ятки природи «Праліси і квазіпраліси Турицького лісництва». Винесення меж території природно-заповідного фонду - пралісової пам`ятки природи «Квазіпраліси Перечинського лісництва» не погоджувалося Департаментом екології та природних ресурсів Закарпатської обласної державної адміністрації, що підтверджується листом № 02.01-04/1402 від 27.11.2025 року. Твердження відповідача, що він не може бути замовником документації із землеустрою спростовується положеннями ст. 26 Закону України «Про землеустрій», відповідно до якої замовниками документації із землеустрою можуть бути органи державної влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, землевласники і землекористувачі, а також інші юридичні та фізичні особи.
Щодо відсутності у відповідача видів економічної діяльності, які б давали йому можливість встановлювати в натурі (на місцевості) межі пралісової пам`ятки природи, то це не позбавляє його можливості виступати замовником відповідної документації із землеустрою. 
04 березня 2026 року відповідачем подано заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначають, що у даному конкретному випадку, жодною нормою матеріального права, як власне і приписами Положення № 573 від 15.06.2021, Положення № 534 від 13.05.2024 та пункті пунктів 3 та 4 Охоронного зобов`язання № 06-24/1902 від 29.06.2021, безпосередньо для Відповідача, як землекористувача території розташування пралісової пам`ятки природи місцевого значення «Праліси і квазіпраліси Турицького лісництва», обов`язку із проведення робіт із винесення меж цієї пралісової пам`ятки природи та її охоронної зони шляхом закріплення їх в натурі (на місцевості) не передбачено. Прокуратура жодну норму права, яка б передбачала обов`язок землекористувача вчинити дії із винесення меж пралісової пам`ятки природи та її охоронної зони шляхом закріплення їх в натурі (на місцевості), ні у позовній заяві, ні у відповіді на відзив не називає.
В судовому засіданні представник прокуратури та представник позивача підтримали заявлені позовні вимог у повному обсязі з мотивів наведених у позові та відповіді на відзив, просили суд позовні вимоги задовольнити.
Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог у повному обсязі з мотивів наведених у відзиві на позовну заяву та запереченнях на відповідь на відзив, просив суд відмовити позивачам в задоволенні позовних вимог повністю.
Представник третьої особи в підготовче судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. 16 лютого 2026 року подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить наступних висновків.
Судом встановлено, що Рішенням другої сесії VIII скликання Закарпатської обласної ради від 20 травня 2021 року за №229 «Про оголошення об`єктів природно-заповідного фонду місцевого значення» оголошено об`єктами природно-заповідного фонду місцевого значення: пралісову пам`ятку природи «Праліси і квазіпраліси Турицького лісництва» на площі 643,9 га, без вилучення площі від землекористувача – державного підприємства «Перечинське лісове господарство».
Згідно Положення про пралісову пам`ятку природу місцевого значення «Праліси і квазіпраліси Турицького лісництва», затвердженого розпорядження голови Закарпатської обласної військової адміністрації № 534 від 13.05.2024 (далі - Положення) вона входить до складу природно-заповідного фонду України і охороняється як національне надбання, щодо якого встановлений особливий режим охорони, відтворення та використання.
Департаментом екології та природних ресурсів Закарпатської обласної державної адміністрації згідно з охоронним зобов`язанням від 20.05.2024 за №06-24/2442/5 пралісова пам`ятка природи «Праліси і квазіпраліси Турицького лісництва», розташована в межах кварталу 1 (виділ 1, 3, 5, 11), кварталу 2 (виділ 1, 2), кварталу 3 (виділ 1, 2), кварталу 4 (виділ 1, 5), кварталу 5 (виділ 22, 23), кварталу 5 (виділ 22, 23), кварталу 7 (виділ 2), квартал 9 (виділ 22, 23), кварталу 11 (виділ 8,10,13,19), кварталу 12 (виділ 3, 4 ,5, 9, 14, 15, 16, 17), кварталу 14 (виділ 7, 12, 16, 25, 26) Турицького лісництва передана під охорону та дотримання встановленого режиму філії «Ужгородське лісове господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України», правонаступником якого з усіма правами та обов`язками є Державне спеціалізоване господарського підприємства «Ліси України» в особі філії «Карпатський лісовий офіс».
Аналогічні обов`язки містилися і в попередніх редакціях Положення №573 від 15.06.2021 та охоронного зобов`язання № 06-24/1902 від 29.06.2021, укладеного з попереднім землекористувачем - державним підприємством «Перечинське лісове господарство», правонаступником якого з усіма правами та обов`язками є Державне спеціалізоване господарського підприємства «Ліси України» в особі філії «Карпатський лісовий офіс».
Відповідно до пункту 2.2.11. Положення про філію «Карпатський лісовий офіс» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України», затвердженого наказом державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» від 20 жовтня 2025 року № 1692 предметом діяльності Філії є забезпечення дотримання заповідного режиму та вимог щодо охорони територій та об`єктів природно – заповідного фонду, які розташовані на землях, що закріплені за філією, під час здійснення господарської та іншої діяльності, розробки проектної і проектно – планувальної документації, землевпорядкування, лісовпорядкування, здійснення оцінки впливу на довкілля.
Обов`язки щодо збереження пралісової пам`ятки природи значення «Праліси і квазіпраліси Турицького лісництва» загальною площею 643,9 га, зокрема, забезпечення режиму території у межах пам`ятки, розроблення проекту землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду, винесення меж об`єкту та його охоронних зон на планово-картографічному матеріалі та у натурі (на місцевості), збереження межових знаків, встановлених інформаційних щитів і знаків, покладено на філію «Карпатський лісовий офіс» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України».
Зазначені обов`язки відповідачем не виконуються, проект землеустрою щодо організації і встановлення меж території природно-заповідного фонду - пралісової пам`ятки природи місцевого значення «Праліси і квазіпраліси Турицького лісництва» не розроблено, її межі та охоронні зони не визначені та не закріплені в натурі (на місцевості).
На запит прокуратури Головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області листом № 10-7-0.31-6277/2-25 від 19.12.2025 повідомило про те, що в Державному фонді документації із землеустрою та оцінки земель відсутня документація із землеустрою стосовно об`єкту природно-заповідного фонду місцевого значення пралісової пам`ятки природи «Праліси і квазіпраліси Турицького лісництва».
Відповідно до листа № 02.01 04/1402 від 27.11.2025 року до Департаменту екології та природних ресурсів Закарпатської обласної державної адміністрації проект землеустрою щодо організації і встановлення меж території природно-заповідного фонду - пралісової пам`ятки природи місцевого значення ««Праліси і квазіпраліси Турицького лісництва» на розгляд та погодження також не надходив, в департаменті відсутня інформація щодо визначених на місцевості меж та охоронних зон цієї пам`ятки.
З відповіді філії «Карпатський лісовий офіс» ДСГП «Ліси України» №24903/39.2.2.4-025744/21.25-2024 від 01.12.2025 року вбачається, що на об`єкт природно заповідного фонду «Праліси і квазіпраліси Турицького лісництва» проект землеустрою не виготовлявся та його межі не виносились. Також не визначено на місцевості межі охоронної зони пралісової пам`ятки природи «Праліси і квазіпраліси Турицького лісництва».
Отже, відповідачем не проведено передбачені ст. 7 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» та ст. 47 Закону України «Про землеустрій» роботи із винесення меж пралісової пам`ятки природи місцевого значення «Праліси і квазіпраліси Турицького лісництва» шляхом закріплення їх в натурі (на місцевості), підтвердженням чого є відсутність проекту землеустрою щодо організації і встановлення меж території природно-заповідного фонду - пралісової пам`ятки природи місцевого значення «Праліси і квазіпраліси Турицького лісництва», та відомостей про її межі та охоронну зону в Державному земельному кадастрі.
Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
У статті 2 Земельного кодексу України визначено, що суб`єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади, а об`єктами земельних відносин є землі в межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї).
Відповідно до статті 19 Земельного кодексу України землі України за цільовим призначенням поділяються на категорії, в тому числі землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення.
Відповідно до статей 43, 44 Земельного кодексу України землі природно-заповідного фонду - це ділянки суші і водного простору з природними комплексами та об`єктами, що мають особливу природоохоронну, екологічну, наукову, естетичну, рекреаційну та іншу цінність, яким відповідно до закону надано статус територій та об`єктів природно-заповідного фонду.
До земель природно-заповідного фонду включаються природні території та об`єкти (природні заповідники, національні природні парки, біосферні заповідники, регіональні ландшафтні парки, заказники, пам`ятки природи, заповідні урочища), а також штучно створені об`єкти (ботанічні сади, дендрологічні парки, зоологічні парки, парки-пам`ятки садово-паркового мистецтва).
Відповідно до частини 1 статті 45 Земельного кодексу України землі природно-заповідного фонду можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності.
Положеннями статті 3 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» передбачено, що до природно-заповідного фонду України належать: природні території та об`єкти - природні заповідники, біосферні заповідники, національні природні парки, регіональні ландшафтні парки, заказники, пам`ятки природи, заповідні урочища; штучно створені об`єкти - ботанічні сади, дендрологічні парки, зоологічні парки, пам`ятки природи, парки-пам`ятки садово-паркового мистецтва.
Заказники, пам`ятки природи, ботанічні сади, дендрологічні парки, зоологічні парки та парки-пам`ятки садово-паркового мистецтва залежно від їх екологічної і наукової, історико-культурної цінності можуть бути загальнодержавного або місцевого значення.
Відповідно до частини 4 статті 7 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» межі територій та об`єктів природно-заповідного фонду встановлюються в натурі відповідно до законодавства. До встановлення меж територій та об`єктів природно-заповідного фонду в натурі їх межі визначаються відповідно до проектів створення територій та об`єктів природно-заповідного фонду.
Відповідно до статті 39 Закону України «Про природно-заповідний фонд» для забезпечення необхідного режиму охорони природних комплексів та об`єктів природних заповідників, запобігання негативному впливу господарської діяльності на прилеглих до них територіях установлюються охоронні зони.
У статті 26 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» вказано, що власники або користувачі земельних ділянок, водних та інших природних об`єктів, оголошених пам`ятками природи, беруть на себе зобов`язання щодо забезпечення режиму їх охорони та збереження.
Частиною 6 статті 53 Закону визначено, що території та об`єкти природно-заповідного фонду або їх частини, що створюються чи оголошуються без вилучення земельних ділянок, що вони займають, передаються під охорону підприємствам, установам, організаціям і громадянам обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями, органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища з оформленням охоронного зобов`язання.
Статтею 60 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» встановлено, що охорона територій та об`єктів природно-заповідного фонду інших категорій покладається на підприємства, установи та організації, у віданні яких вони перебувають. У разі необхідності їх охорона може покладатися на служби державної охорони розташованих поблизу природних заповідників, біосферних заповідників, національних природних парків та регіональних ландшафтних парків.
Згідно з статтею 1, 2 Закону України «Про землеустрій» проект землеустрою - це сукупність економічних, проектних і технічних документів щодо обґрунтування заходів з використання та охорони земель, які передбачається здійснити за таким проектом; цільове призначення земельної ділянки - допустимі напрями використання земельної ділянки відповідно до встановлених законом вимог щодо використання земель відповідної категорії та визначеного виду цільового призначення. Землеустрій забезпечує встановлення і закріплення на місцевості меж адміністративно-територіальних одиниць, територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення, меж земельних ділянок власників і землекористувачів.
Відповідно до пункту «а» частини 1 статті 20 Закону України «Про землеустрій» землеустрій проводиться в обов`язковому порядку на землях усіх категорій незалежно від форми власності в разі розробки документації із землеустрою щодо організації раціонального використання та охорони земель.
Згідно зі статтею 21 Закону України «Про землеустрій» організацію і планування землеустрою на загальнодержавному і місцевому рівнях здійснюють Верховна Рада України, Кабінет Міністрів України, органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до повноважень, встановлених Конституцією України, Земельним кодексом України, цим Законом та іншими законами України.
Статтею 22 цього ж Закону передбачено, що підставою для здійснення землеустрою є рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо проведення робіт із землеустрою (у тому числі при розробленні містобудівної документації); укладені договори між юридичними чи фізичними особами (землевласниками і землекористувачами) та розробниками документації із землеустрою; судові рішення.
Згідно з статтею 25 вказаного Закону одним із видів документації із землеустрою є проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів.
У відповідності до статті 26 Закону України «Про землеустрій» замовниками документації із землеустрою можуть бути органи державної влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, землевласники і землекористувачі, а також інші юридичні та фізичні особи.
За змістом статті 47 Закону України «Про землеустрій» проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів визначають місце розташування і розміри земельних ділянок, власників земельних ділянок, землекористувачів, у тому числі орендарів, межі територій природно - заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого (округи і зони санітарної (гірничо-санітарної) охорони), рекреаційного та історико-культурного (охоронні зони) призначення, водоохоронних зон та прибережних захисних смуг, смуг відведення та берегових смуг водних шляхів, а також встановлюють режим використання та охорони їх територій.
Проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів розробляються на підставі укладених договорів між замовниками документації із землеустрою та її розробниками.
Межі територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон встановлюються і по суходолу, і по водному простору.
Рішення про затвердження проектів землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон одночасно є рішенням про встановлення меж таких територій.
Відомості про межі територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, межі обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів вносяться до Державного земельного кадастру.
З огляду на вказане, природоохоронне законодавство України передбачає ідентифікацію територій природно-заповідного фонду, в тому числі шляхом встановлення в натурі їх меж, для чого в обов`язковому порядку розробляються проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду.
Встановлення меж територій природно-заповідного фонду є одним з обов`язкових за законом заходів із землеустрою, який забезпечує закріплення на місцевості меж цих територій з метою їх раціонального використання та охорони.
Судом враховано правову позицію Верховного Суду від 29 листопада 2024 року у справі № 260/1681/23 та від 28 серпня 2025 року у справі №600/3379/23-а.
З огляду на вищенаведене, саме на державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України» в особі філії «Карпатський лісовий офіс» ДП «Ліси України» покладено обов`язок із вчинення дій по організації розробки проекту землеустрою щодо організації і встановлення меж території природно-заповідного фонду, а саме пралісової пам`ятки природи місцевого значення «Праліси і квазіпраліс Турицького лісництва», визначення та закріплення на місцевості її меж та охоронної зони.
Згідно з листом Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області від 19 грудня 2025 року № 10-7-0.31-6277/2-25 що в Державному фонді документації із землеустрою та оцінки земель відсутня документація із землеустрою стосовно об`єкту природно-заповідного фонду місцевого значення пралісової пам`ятки природи «Праліси і квазіпраліси Турицького лісництва».
Статтею 30 Закону України «Про землеустрій» та п. 3 ч. 3 ст. 186 Земельного кодексу України проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення зобов`язано погоджувати зі структурним підрозділом відповідної обласної державної адміністрації у сфері охорони навколишнього природного середовища (у разі наявності територій чи об`єктів природно-заповідного фонду місцевого значення).
Визначення меж пралісової пам`ятки природи «Праліси і квазіпраліси Турицького лісництва» та визначення її охоронної зони може проводитися лише на підставі проекту землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду, погодженого з Департаментом екології та природних ресурсів Закарпатської обласної державної адміністрації, а відомості про встановлені межі мають бути внесені до Державного земельного кадастру.
Оскільки проект землеустрою щодо організації і встановлення меж території природно-заповідного фонду - пралісової пам`ятки не розроблено, її межі та охоронні зони не визначені та не закріплені в натурі (на місцевості), що свідчить про невиконання відповідачем покладеного на нього обов`язку щодо належного забезпечення режиму охорони пам`ятки природи. Відсутність відповідної землевпорядної документації унеможливлює встановлення правового режиму охорони об`єкта, що, в свою чергу, створює ризики порушення вимог природоохоронного законодавства та знижує рівень правового захисту об`єкта як складової частини природно-заповідного фонду України.
З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку про протиправну бездіяльність відповідача щодо незабезпечення проведення робіт із винесення меж пралісової пам`ятки природи місцевого значення «Праліси і квазіпраліс Турицького лісництва» площею 643,9 га та щодо не встановлення охоронної зони вказаної пралісової пам`ятки.
Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Враховуючи вищенаведене, суд приходить висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
У відповідності до частини другої статті 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз. 
З огляду на вищенаведене положення частини другої статті 139 КАС України судовий збір у даній справі з відповідача стягненню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 5, 9, 19, 77, 139, 205, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Ужгородської окружної прокуратури (вул. Небесної Сотні, буд. 6, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000) в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Закарпатській області (вул. Швабська, буд. 14, м. Ужгород, Закарпатська область, 88008, код ЄДРПОУ 38015668) до Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» (вул. Руставелі Шота, буд. 9А, м. Київ, 01601, код ЄДРПОУ 44768034) в особі філії «Карпатський лісовий офіс» Державного спеціалізованого господарського підприємства України» (вул. Собранецька, буд. 156, м. Ужгород, Закарпатська область, 88017, код ЄДРПОУ 45554542), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача – Департамент екології та природніх ресурсів Закарпатської обласної державної адміністрації (пл. Народна, буд. 4, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000, код ЄДРПОУ 38766364) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії – задовольнити частково.
2. Визнати протиправною бездіяльність Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» в особі філії «Карпатський лісовий офіс» щодо незабезпечення проведення робіт із винесення меж пралісової пам`ятки природи місцевого значення «Праліси і квазіпраліс Турицького лісництва» площею 643,9 га.
3. Зобов`язати Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України» в особі філії «Карпатський лісовий офіс» розробити проект землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду, на підставі якого провести роботи із винесення меж пралісової пам`ятки природи місцевого значення «Праліси і квазіпраліс Турицького лісництва» шляхом закріплення їх в натурі (на місцевості). 
4. Визнати протиправною бездіяльність Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» в особі філії «Карпатський лісовий офіс» щодо невстановлення охоронної зони пралісової пам`ятки природи місцевого значення «Праліси і квазіпраліс Турицького лісництва» площею 643,9 га.
5. Зобов`язати Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України» в особі філії «Карпатський лісовий офіс» провести роботи із встановлення охоронної зони пралісової пам`ятки природи місцевого значення «Праліси і квазіпраліс Турицького лісництва» та закріплення її в натурі (на місцевості).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя	Д.В. Іванчулинець