ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2026 року 

м. Київ

справа № 2-1815/11 
провадження № 61-8320св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Лідовця Р. А., Луспеника Д. Д.,

учасники справи:
позивачка - ОСОБА_1 ,
відповідачі: Фонтанська сільська рада Одеського району Одеської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
треті особи: Головне управління Держгеокадастру в Одеській області, Одеська регіональна філія Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру», приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Заботкіна Тетяна Юріївна,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Головного управління Держгеокадастру в Одеській області на рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 28 березня 2024 року у складі судді Барвенка В. К. та постанову Одеського апеляційного суду від 14 травня 2025 року у складі колегії суддів: Громіка Р. Д., Комлевої О. С., Драгомерецького М. М.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог 

У червні 2011 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Фонтанської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, ОСОБА_2 , в якому з урахування уточнень просила суд визнати недійсним та скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 450960, виданий на ім`я ОСОБА_2 на земельну ділянку на АДРЕСА_1 , скасувати реєстрацію права власності ОСОБА_2 і скасувати реєстрацію кадастрового номеру земельної ділянки.

Заочним рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 29 вересня 2011 року позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано недійсним та скасовано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 450960 виданий на ім`я ОСОБА_2 на земельну ділянку на АДРЕСА_1 , скасовано реєстрацію права власності ОСОБА_2 і скасовано реєстрацію кадастрового номеру земельної ділянки - 5122786400:02:001:0709.

У червні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення.

Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 02 грудня 2019 року скасовано заочне рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 29 вересня 2011 року, справу призначено до розгляду з підготовчого засідання.

У червні 2020 року ОСОБА_1 подала до суду першої інстанції уточнену редакцію позовної заяви, в якій вказала новий склад відповідачів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Фонтанська сільська рада; новий склад третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору: Відділ у Лиманському району Головного управління Держгеокадастру в Одеській області (далі - ГУ Держгеокадастру в Одеській області), ОРФ «Центр державного земельного кадастру», приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Заботкіну Т. Ю., та остаточно уточнила позовні вимоги, а саме:

- визнати недійсним та скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 450960, виданий на ім`я ОСОБА_2 на земельну ділянку на АДРЕСА_1 ; 

- визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки, кадастровий номер 5122786400:02:001:2686, яка розташована на АДРЕСА_1 ; 

- скасувати реєстрацію права власності ОСОБА_3 на земельну ділянку на АДРЕСА_1 ;
- скасувати реєстрацію кадастрового номера земельної ділянки 5122786400:02:001:2686; 

- витребувати з власності ОСОБА_3 на її користь земельну ділянку площею 0,1004 га, що розташована на АДРЕСА_1 ;

- вирішити питання розподілу судових витрат.

Уточнену позову заяву обґрунтувала тим, що відповідно до рішення Фонтанської сільської ради Комінтернівського району Одеської області від 20 лютого 1996 року № 5, ОСОБА_4 передано у власність земельну ділянку площею 1004,00 кв. м на АДРЕСА_2 , для будівництва та обслуговування господарських будівель.

11 грудня 2006 року Комінтернівським районним відділом земельних ресурсів, на ім`я позивачки видано державний акт серії ЯА № 272835 на право власності на земельну ділянку площею 0,100 га, розташовану на АДРЕСА_1 , кадастровий номер 5122786400:001:0709, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010652401619.

30 квітня 2010 року відділом Держкомзему у Комінтернівському районі Одеської області на ім`я ОСОБА_2 видано державний акт серії ЯК № 450960 на право власності на земельну ділянку площею 0,1004 га, розташовану на АДРЕСА_1 , кадастровий номер 5122786400:02:001:2686, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 04052402258.

Згідно з виданим на ім`я ОСОБА_2 державного акта серії ЯК № 450960, підставою для його видачі зазначено рішення Фонтанської сільської ради Комінтернівського району Одеської області від 12 березня 1998 року № 7-ХХІІ.

Відповідно до листа Архівного відділу Лиманської районної державної адміністрації Одеської області від 05 березня 2020 року № 01/42 на підставі архівних документів, а саме: протоколу пленарного засідання ХУІ сесії Фонтанської сільської Ради народних депутатів XXII скликання від 12 березня 1998 року в рішенні сесії № 7-ХХІІ «Про передачу у приватну власність земельних ділянок громадянам» у додатку до рішення - списку громадян, яким передаються земельні ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) на території Фонтанської сільської Ради народних депутатів Комінтернівського району Одеської області, прізвище громадянина ОСОБА_2 - не зазначено, а земельна ділянка, за адресою: АДРЕСА_1 , у вказаному вище рішенні сесії та додатку до нього - відсутня.

03 червня 2011 року між ОСОБА_5 , який діяв в інтересах ОСОБА_2 (продавець) та ОСОБА_3 (покупець) укладено договір-купівлі продажу земельної ділянки площею 0,1004 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення «для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)».Цей договір посвідчений Заботкіною Т. Ю, приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, та зареєстрований у реєстрі за № 823.

Позивачка стверджувала, що Фонтанська сільська рада розпорядилась належною їй на праві власності земельною ділянкою протиправно, без попереднього вилучення ділянки із приватної власності, або її викупу.

Переконувала, що вона отримала рішення органу місцевого самоврядування, яким їй надано дозвіл на забудову належної їй земельної ділянки, тривалий час користується земельною ділянкою, сплачує земельний податок, оформила комунальні договори.

Тому вважала, що її порушенні права на земельну ділянку підлягають захисту у судовому порядку в обраний нею спосіб.

У грудні 2023 року ОСОБА_3 подав до суду зустрічну позовну заяву до ОСОБА_1 , Фонтанської сільської ради Одеського району Одеської області, в якій просив суд: 

- визнати недійсним і скасувати рішення Фонтанської сільської ради від 20 лютого 1996 року № 5 про передачу у власність ОСОБА_6 земельної ділянки на АДРЕСА_2 , площею 1004,00 кв. м;

- визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 0,1004 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

Зустрічну позовну заяву обґрунтував тим, що він на підставі нотаріально посвідченого договору від 03 червня 2011 року придбав у ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,1004 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер 5122786400:02:001:2686. Наприкінці 2020 року йому стало відомо, що його право власності на вказану земельну ділянку оспорює ОСОБА_1 .

Переконував, що рішення сесії Фонтанської сільської ради від 20 лютого 1996 року № 5 в частині надання ОСОБА_6 земельної ділянки у власність ухвалено із порушеннями чинного на той час порядку набуття права власності на земельні ділянки, внаслідок чого, на його думку, підлягає визнанню недійсним і скасуванню.

Стверджував, що технічна документація зі складання державного акта серії ЯА № 272835, свідчить про те, що земельна ділянка отримана ОСОБА_1 на підстав неіснуючих рішень: рішення від 20 лютого 1996 року № 5 у доданих списках до якого, як підставу прийняття, наявне посилання на рішення Фонтанської сільської ради від 07 квітня 1994 року № 22; рішення виконавчого комітету Фонтанської сільської ради від 24 жовтня 2006 року, яким адресу земельної ділянки « АДРЕСА_2 » змінено на « АДРЕСА_3 ».

Також стверджував, що згідно з архівною копією протоколу пленарного засідання 5 сесії Фонтанської сільської ради від 20 лютого 1996 року, у також рішення Фонтанської сільради від 20 лютого 1996 року № 5, відсутні посилання про надання у власність земельної ділянки на АДРЕСА_3 . Прізвище ОСОБА_4 із зазначенням площі земельної ділянки 1 000 кв. м, адресою АДРЕСА_2 , наявне у копіях списків громадян, які зберігаються в архіві разом із рішенням сільської ради від 20 лютого 1996 року № 5, однак у цих списках не вказано до якого рішення їх додано. У вказаних списках вказано, що ОСОБА_4 включено на підставі рішення Фонтанської сільської ради від 07 квітня 1994 року № 22. Згідно з інформацією з архівного відділу Лиманської райдержадміністрації Одеської області рішення від 07 квітня 1994 року № 22 в архівному відділі відсутнє, воно не упорядковане і не підшите до архівної справи, як і списки громадян на виділення земельних ділянок під забудову в с. Фонтанка. 

Наголошував, що рішення Фонтанської сільської ради від 20 лютого 1996 року № 5 не існує. 

Також наголошував на тому, що згідно з інформацією архівного відділу рішення Фонтанської сільської ради від 24 жовтня 2006 року, яким адресу земельної ділянки « АДРЕСА_2 » змінено на « АДРЕСА_3 » не існує, оскільки рішенням від 24 жовтня 2006 року № 93 змінювались адреси іншим земельним ділянкам.

З оглядну на викладене, ОСОБА_3 вважав, що вимоги його зустрічного позову підлягають задоволенню судом.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції 

Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 28 березня 2024 року позов ОСОБА_1 задоволено частково, у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 відмовлено повністю. Визнано недійсним з моменту його вчинення та скасовано державний акт серії ЯК № 450960 на право власності на земельну ділянку, виданий 30 квітня 2010 року на ім`я ОСОБА_2 , площею 0,1004 га, розташовану на АДРЕСА_1 , який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 04052402258, кадастровий номер 5122786400:02:001:2686. Скасовано кадастровий номер 5122786400:02:001:2686 земельної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Витребувано з власності ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0,1004 га, розташовану на АДРЕСА_1 . У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено. 

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив із того, що:

- рішення Фонтанської сільської ради від 12 березня 1998 року № 7-XXІІ, яке зазначене як підстава видачі оскаржуваного державного акта серії ЯК № 450960,на право власності на земельну ділянку на АДРЕСА_1 , щодо ОСОБА_2 насправді ніколи не ухвалювалось, прізвище цього відповідача та спірна ділянка не зазначені у додатках до цього рішення, а саме право власності первинного законного володільця ОСОБА_1 на цю ж земельну ділянку перед її вилученням у встановлено законом порядку не було припинено;

- з огляду на те, що спірна земельна ділянка на АДРЕСА_1 вибула із власності ОСОБА_1 в супереч вимогам закону та поза її волею, то вказана земельна ділянка підлягає витребуванню у останнього її набувача ОСОБА_3 у порядку, визначному статтею 388 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України);

- втручання у право відповідача ОСОБА_3 на мирне володіння спірним майном є сумісним із гарантіями статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод;

- оскільки відповідно до земельного законодавства, присвоєння кадастрового номера є результатом формування земельної ділянки як об`єкта цивільних прав, а у цій справі встановлені факти відсутності первинного рішення органу місцевого самоврядування про виділення цієї ділянки відповідачу ОСОБА_2 та проєкту землеустрою, то спірна земельна ділянка, кадастровий номер 5122786400:02:001:2686, не могла бути сформованою або зареєстрованою в Державному земельному кадастрі.

Відмовляючи у задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1 , про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки від 03 червня 2011 року, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , суд першої інстанції дійшов висновку про, що оскільки ОСОБА_1 не є стороною цього правочину, то не може його оспорювати. ЇЇ права як власника спірної земельної ділянки будуть цілком захищені, через безпосереднє витребування цього майна від кінцевого володільця. 

Також відмовляючи у задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1 , про скасування реєстрації права власності ОСОБА_3 на спірну земельну ділянку, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що рішення про витребування спірної земельної ділянки є самостійною підставою для реєстрації відповідним суб`єктом реєстраційних послуг права власності ОСОБА_1 на це нерухоме майно, тому потреба в окремому скасуванні реєстраційних записів судом відсутня.

Крім того, відмовляючи у задоволенні позовних вимог зустрічного позову ОСОБА_3 про визнання недійсним і скасування рішення Фонтанської сільської ради від 20 лютого 1996 року № 5 та про визнання за ним права власності на спірну земельну ділянку площею 0,1004 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , суд першої інстанції виходив із того, що оскільки ОСОБА_1 набула право власності на спірну земельну ділянку у повній відповідності до процедури, чинної станом на 1996 рік; вона здійснювала тривале, відкрите та безперервне та безперешкодне користування спірною земельною ділянкою; наявні розбіжності в документах сільської ради (як то присвоєння суміжним земельним ділянкам однакової адреси) є виключно наслідком неналежного ведення діловодства працівниками місцевого самоврядування, то ОСОБА_1 як добросовісний землевласник не може нести відповідальність та бути позбавленою спірного майна, а вимоги зустрічного позову не підлягають задоволенню.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Одеського апеляційного суду від 14 травня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишено без задоволення, а рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 28 березня 2024 року - без змін.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції повно й всебічно дослідив та надав оцінку обставинам по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює; оскаржувана рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування немає. Доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції не спростовують.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги, позиція інших учасників справи 

У червні 2025 року ГУ Держгеокадастру в Одеській області через підсистему «Електронний суд» звернулося до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 28 березня 2024 року та постанову Одеського апеляційного суду від 14 травня 2025 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про скасування кадастрового номера 5122786400:02:001:2686 земельної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким у задоволенні цієї позовної вимоги ОСОБА_1 відмовити. 

Як на підставу касаційного оскарження заявник посилається на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування абзацу 5 частини тринадцятої статті 79-1 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) та абзацу 5 частини десятої статті 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» у подібних правовідносинах (пункт 3 частини другої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України)). 

Касаційна скарга мотивована тим, що суди першої та апеляційної інстанцій:

- не врахували, що скасування державної реєстрації спірної земельної ділянки, без припинення відповідних речових прав та обтяжень на неї є неефективним способом захисту, адже не призведе до бажаних результатів та поновлення порушених прав позиваки;

- проігнорували, що право власності ОСОБА_3 не земельну ділянку, кадастровий номер 5122786400:02:001:2686, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , не припинено;

- не врахували, що за інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на земельну ділянку, кадастровий номер 5122786400:02:001:2686, площею 0,1004 га, накладене обтяження (вид обтяження - арешт нерухомого майна; номер запису обтяження - 35716535);
- проігнорували, що реєстрація права власності на спірну земельну ділянку за ОСОБА_1 шляхом витребування її від ОСОБА_3 не призведене до припинення всіх речових прав не земельну ділянку, як того вимагають положення частини тринадцятої статті 79-1 ЗК України та частина десята статті 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр», тощо.

Також у вказаній касаційній скарзі ГУ Держгеокадастру в Одеській області виклало клопотання про поновлення йому строку на касаційне оскарження рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 28 березня 2024 року та постанови Одеського апеляційного суду від 14 травня 2025 року.

У вересні 2025 року  ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Пасконний А. О., через підсистему «Електронний суд» подала до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу ГУ Держгеокадастру в Одеській області , в якому зазначило про необґрунтованість та безпідставність доводів такої касаційної скарги, а також про відсутність підстав для скасування оскаржуваних судових рішень. 

Межі касаційного перегляду оскаржуваних судових рішень

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. 

Оскільки касаційна скарга ГУ Держгеокадастру в Одеській області не містить доводів щодо оскарження рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 28 березня 2024 року, як залишене без змін постановою Одеського апеляційного суду від 14 травня 2025 року,щодо вирішення позовних вимог: 

- первісного позову ОСОБА_1 провизнання недійсним та скасування державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 450960; визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, кадастровий номер 5122786400:02:001:2686; скасування реєстрації права власності ОСОБА_3 на спірну земельну ділянку на АДРЕСА_1 ; витребування з власності ОСОБА_3 на користь  ОСОБА_1 спірної земельної ділянки;

- зустрічного позову ОСОБА_3 про визнання недійсним і скасування рішення Фонтанської сільської ради від 20 лютого 1996 року № 5; визнання за ОСОБА_3 права власності на земельну ділянку площею 0,1004 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , 

то оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в цій частині Верховним Судом не переглядається. 

Отже, рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 28 березня 2024 року та постанова Одеського апеляційного суду від 14 травня 2025 року переглядаються Верховним Судом, лише в частині вирішення позовних вимог первісного позову ОСОБА_1 про скасування кадастрового номера 5122786400:02:001:2686 земельної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . 

Рух справи у суді касаційної інстанції

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Верховного Суду від 01 липня 2025 року касаційну скаргу ГУ Держгеокадастру в Одеській області на рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 28 березня 2024 року та постанову Одеського апеляційного суду від 14 травня 2025 року передано на розгляд судді-доповідачу Гулейкову І. Ю.; судді, які входять до складу колегії: Лідовець Р. А., Луспеник Д. Д.

Ухвалою Верховного Суду від 09 липня 2025 року ГУ Держгеокадастру в Одеській області поновлено строк на касаційне оскарження рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 28 березня 2024 року та постанови Одеського апеляційного суду від 14 травня 2025 року. Касаційну скаргу ГУ Держгеокадастру в Одеській області залишено без руху та надано заявнику строку на усунення її недоліків, зокрема запропоновано надати суду докази сплати судового збору. 

Ухвалою Верховного Суду від 06 серпня 2025 року (після усунення недоліків касаційної скарги) відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ГУ Держгеокадастру в Одеській області з підстав, визначених пунктом 3 частини другої статті 389 ЦПК України; витребувано із Доброславського районного суду Одеської області матеріали справи № 2-1815/11; надано іншим учасникам справи строк для подання відзиву на касаційну скаргу. 

У жовтні 2025 року матеріали справи № 2-1815/11 надійшли до Верховного Суду. 

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

За змістом частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на таке.

Фактичні обставини справи

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 02 вересня 1994 року рішенням Виконкому Комінтернівської районної Ради народних депутатів № 110 Єфремовій К. О., надано дозвіл на будівництво житлового будинку на АДРЕСА_2 , площею 0,10 га. 

30 вересня 1994 року ОСОБА_4 був сформований будівельний паспорт від 30 вересня 1994 року № 640 для забудови земельної ділянки на АДРЕСА_2 .

Відповідно до рішення Фонтанської сільської ради Комінтернівського району Одеської області від 20 лютого 1996 року № 5, ОСОБА_4 передано у власність земельну ділянку площею 1004,00 кв. м на АДРЕСА_2 , для будівництва та обслуговування господарських будівель.

Згідно зі свідоцтвом про розірвання шлюбу від 16 травня 1996 року ОСОБА_4 змінила прізвище на ОСОБА_1 

24 травня 2004 року Фонтанською сільською радою Комінтернівського району Одеської області складено акт встановлення (відновлення) в натурі меж земельної ділянки, переданої в приватну власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходилась в користуванні ОСОБА_1 . 

Рішенням Виконкому Фонтанської сільської ради від 24 жовтня 2006 року було приведено у відповідність адреси об`єктів нерухомості із реєстром прав на нерухоме майно, уточнення нумерації земельних ділянок та змінено адресу земельної ділянки на АДРЕСА_1 .

11 грудня 2006 року Комінтернівським районним відділом земельних ресурсів, на ім`я ОСОБА_1 видано державний акт серії ЯА № 272835 на право власності на земельну ділянку площею 0,100 га, розташовану на АДРЕСА_1 , кадастровий номер 5122786400:001:0709, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010652401619.

Згідно з складеного Службою контролю та розрахунків за водокористування «Одесводозбут» КП «Одесводоканал» акта опломбування водомірного вузла ОСОБА_1 з третього кварталу 2002 року на земельній ділянці на АДРЕСА_1 , споживає послуги з водопостачання.

За інформацією наданою за підписом Фонтанського сільського голови Мішиної Н. П. (лист від 26 лютого 2020 року № 24-332-250-27), що ОСОБА_1 з 2004 року систематично сплачується земельний податок за земельну ділянку, розташовану на АДРЕСА_1 .

30 квітня 2010 року відділом Держкомзему у Комінтернівському районі Одеської області на ім`я ОСОБА_2 видано державний акт серії ЯК № 450960 на право власності на земельну ділянку площею 0,1004 га, розташовану на АДРЕСА_1 , кадастровий номер 5122786400:02:001:2686, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі № 04052402258.

Відповідно до виданого на ім`я ОСОБА_2 державного акта серії ЯК № 450960, підставою для його видачі зазначено рішення Фонтанської сільської ради Комінтернівського району Одеської області від 12 березня 1998 року № 7-ХХІІ.

Згідно з листом Архівного відділу Лиманської районної державної адміністрації Одеської області від 05 березня 2020 року № 01/42 на підставі архівних документів, а саме: протоколу пленарного засідання ХУІ сесії Фонтанської сільської Ради народних депутатів XXII скликання від 12 березня 1998 року в рішенні сесії № 7-ХХІІ «Про передачу у приватну власність земельних ділянок громадянам» у додатку до рішення - списку громадян, яким передаються земельні ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) на території Фонтанської сільської Ради народних депутатів Комінтернівського району Одеської області, прізвище громадянина ОСОБА_2 - не зазначено, а земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 , у вказаному рішенні сесії та додатку до нього - відсутня.

03 червня 2011 року між ОСОБА_5 , який діяв в інтересах ОСОБА_2 (продавець) та ОСОБА_3 (покупець) укладено договір-купівлі продажу земельної ділянки площею 0,1004 га., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення «для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)».

Договір посвідчений Заботкіною Т. Ю, приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, та зареєстрований у реєстрі за № 823.

У жовтні 2021 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про скасування державного акта на право власності на земельну ділянку.

Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 19 жовтня 2022 року у складі судді Вінської Н. В. у справі № 504/3870/21 позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено. Скасовано державний акт на право власності на земельну ділянку, що виданий на ім`я ОСОБА_1 , а саме, на право власності на земельну ділянку, площею 0,1004 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення «для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Постановою Одеського апеляційного суду від 01 березня 2023 року у справі № 504/3870/21, яка залишена без змін постановою Верховного суду від 15 серпня 2023 року, рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 19 жовтня 2022 року скасовано, ухвалено нове рішення, яким у позові ОСОБА_3 відмовлено.

Залишаючи без змін рішення суду апеляційної інстанції, суд касаційної інстанції виходив із того, що у письмових поясненнях ОСОБА_3 вказував, що ним не оспорюється правомірність набуття ОСОБА_6 земельної ділянки на АДРЕСА_3 на підставі рішення Фонтанської сільської ради від 20 лютого 1996 року № 5 та не оспорюється вказане рішення.

Також судами попередніх інстанцій встановлено, що за схематичним зображенням меж земельної ділянки, кадастровий номер № 5122786400:02:001:2586, яка передана у власність ОСОБА_3 , суміжним землевласником за межею точок « ІНФОРМАЦІЯ_1 » довжиною 39,97 м зазначена ОСОБА_1 , при цьому остання є власником земельної ділянки, кадастровий номер 512278600:02:001:0709.

Відомостей про накладення земельних ділянок матеріали справи не містять.

Правове обґрунтування 

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 41 Конституції України закріплено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Відповідно до частини першої статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Вказаною нормою визначено перелік способів захисту прав та інтересів осіб, і цей перелік не є вичерпним.

Отже, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, ніж тим, що встановлений договором або законом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.
Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб.

Відповідно до частини першої статті 79 ЗК України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Частинами першою та другою статті 79-1 ЗК України передбачено, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; шляхом інвентаризації земель у випадках, передбачених законом; за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв).

Згідно з частинами третьою та четвертою статті 79-1 ЗК України сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Відповідно до статті 1 Закону України від 07 липня 2011 року № 3613-VI «Про Державний земельний кадастр» (далі - Закон №3613-VI) державний земельний кадастр - це єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами.

За приписами частин першою, четвертої та дев`ятої статті 9 Закону № 3613-VI внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюються державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Державний кадастровий реєстратор: здійснює реєстрацію заяв про внесення відомостей до Державного земельного кадастру, надання таких відомостей; перевіряє відповідність поданих документів вимогам законодавства; формує поземельні книги на земельні ділянки, вносить записи до них, забезпечує зберігання таких книг; здійснює внесення відомостей до Державного земельного кадастру або надає відмову у їх внесенні; присвоює кадастрові номери земельним ділянкам; надає відомості з Державного земельного кадастру та відмову у їх наданні; здійснює виправлення помилок у Державному земельному кадастрі; передає органам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно відомості про земельні ділянки.

Статтею 16 Закону № 3613-VI встановлено, що земельній ділянці, відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру, присвоюється кадастровий номер. Кадастровий номер земельної ділянки є її ідентифікатором у Державному земельному кадастрі. Система кадастрової нумерації земельних ділянок є єдиною на всій території України. Кадастровий номер скасовується лише у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки. Зміна власника чи користувача земельної ділянки, зміна відомостей про неї не є підставою для скасування кадастрового номера.

Скасований кадастровий номер земельної ділянки не може бути присвоєний іншій земельній ділянці. Інформація про скасовані кадастрові номери земельних ділянок зберігається у Державному земельному кадастрі постійно.

Відповідно до частини десятої статті 24 Закону № 3613-VI державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі: поділу чи об`єднання земельних ділянок; якщо протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстровано з вини заявника; ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки. Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень). Ухвалення судом рішення про визнання нечинним рішення органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, за якою була сформована земельна ділянка, щодо якої виникли речові права, а також про скасування державної реєстрації такої земельної ділянки, що допускається за умови визнання нечинним рішення про затвердження такої документації (за його наявності) та припинення таких прав (за їх наявності).

За змістом статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється в тому числі шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Відповідно до положень частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог  ОСОБА_1 про  скасування кадастрового номера - 5122786400:02:001:2686 спірної земельної ділянки, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, дослідивши наявні у справі докази та давши їм належну оцінку, дійшов правильного висновку про те, що оскільки відповідно до земельного законодавства, присвоєння кадастрового номера є результатом формування земельної ділянки як об`єкта цивільних прав, а у цій справі судом встановлені факти відсутності первинного рішення органу місцевого самоврядування про виділення цієї ділянки відповідачу ОСОБА_2 та проєкту землеустрою, то спірна земельна ділянка, кадастровий номер 5122786400:02:001:2686, не могла бути сформованою або зареєстрованою в Державному земельному кадастрі, а тому підлягає скасуванню.

Доводи касаційної скарги про те, що право власності ОСОБА_3 не земельну ділянку, кадастровий номер 5122786400:02:001:2686, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , не припинено судом, є безпідставними, оскільки Велика Палата Верховного Суду у свої постановах неодноразово звертала увагу, що саме рішення суду про витребування нерухомого майна із чужого володіння є підставою для внесення запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно, зареєстроване у цьому реєстрі за відповідачем (див. постанови від 07 листопада 2018 року у справі № 488/5027/14-ц, від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16, від 19 травня 2020 року у справі № 916/1608/18, від 30 червня 2020 року у справі № 19/028-10/13, від 22 червня 2021 року у справі № 200/606/18).

Посилання у касаційній скарзі щодо порушення судами у цій справі вимог частини тринадцятої статті 79-1 ЗК України та частини десятої статті 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр», Верховний Суд відхиляє, оскільки наведені норми земельного законодавства лише регулюють порядок скасування державної реєстрації земельної ділянки як об`єкта кадастру та визначають наслідки такої реєстрації, однак вони не обмежують повноваження суду щодо захисту права власності особи у разі незаконного формування чи відчуження земельної ділянки. 

У цій справі скасування державної реєстрації земельної ділянки, кадастровий номер 5122786400:02:001:2686, є похідним від встановлення судом фактів незаконності формування цього об`єкту нерухомості, безпідставності набуття відповідачем  ОСОБА_2 прав на цей об`єкт, наявності підстав для задоволення позовної вимоги позивачки про витребування спірного майна у останнього його набувача ОСОБА_3 у порядку, визначному статтею 388 ЦК України, та спрямоване на приведення відомостей Державного земельного кадастру у відповідність до встановленого судом дійсного правового стану.

Аргументи касаційної скарги про те, що суди першої та апеляційної інстанцій не врахували, що за інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на земельну ділянку, кадастровий номер 5122786400:02:001:2686, площею 0,1004 га, накладене обтяження (вид обтяження - арешт нерухомого майна; номер запису обтяження - 35716535), Верховний Суд відхиляє, оскільки наявність арешту на спірну земельну ділянку, не перешкоджає судовому захисту прав позивачки  ОСОБА_1 , як законного власника такого майна.

Посилання у касаційні скарзі на відсутність правового висновку Верховного Суду щодо питання застосування абзацу 5 частини тринадцятої статті 79-1 ЗК України та абзацу 5 частини десятої статті 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» у подібних правовідносинах є безпідставними з огляду на те, що практика суду касаційної інстанції щодо питання застосування вказаних норм земельного законодавства України та підстав скасування державної реєстрації земельної ділянки є сталою. 

Водночас колегія суддів вважає за необхідне наголосити на тому, що Верховний Суд висловлює правові висновки у справах з огляду на встановлення судами певних фактичних обставин справи, і такі висновки не є універсальними та типовими до всіх справ і фактичних обставин, які можуть бути встановлені судами. З огляду на різноманітність суспільних правовідносин та обставин, які стають підставою для виникнення спорів у судах, з урахуванням фактичних обставин, які встановлюються судами на підставі наданих сторонами доказів у кожній конкретній справі, суди повинні самостійно здійснювати аналіз правовідносин та оцінку релевантності і необхідності застосування правових висновків Верховного Суду в кожній конкретній справі (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 березня 2023 року у справі № 154/3029/14-ц, провадження № 14-43цс22).

Доводи касаційної скарги про те, що скасування державної реєстрації спірної земельної ділянки, без припинення відповідних речових прав та обтяжень на неї є неефективним способом захисту, адже не призведе до бажаних результатів та поновлення порушених прав позивачки, Верховний Суд також відхиляє, оскільки вони зводять до суб`єктивного тлумачення заявником чинних норм цивільного процесуального та земельного законодавства України. 

Інші наведені у касаційній скарзі доводи не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки, які обґрунтовано викладені у мотивувальній частині оскаржуваних судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій, та зводяться до незгоди заявника з висновками щодо їх оцінки та містять посилання на факти, що були предметом дослідження судів.

Водночас Верховний Суд враховує, що, як неодноразово відзначав Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (§§ 29-30 рішення ЄСПЛ від 09 грудня 1994 року у справі «Ruiz Torija v. Spain», заява № 18390/91). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення ЄСПЛ від 27 вересня 2001 року у справі «Hirvisaari v. Finland», заява № 49684/99).

Викладене дає підстави для висновку, що касаційна скарга ГУ Держгеокадастру в Одеській області підлягає залишенню без задоволення, а рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 28 березня 2024 року та постанова Одеського апеляційного суду від 14 травня 2025 року в оскаржуваній частині- без змін із підстав, передбачених статтею 401 ЦПК України.

Щодо розподілу судових витрат

Статтею 416 ЦПК України передбачено, що постанова суду касаційної інстанції складається, в тому числі із розподілу судових витрат.

Оскільки касаційну скаргу залишено без задоволення, то підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 401, 402, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Головного управління Держгеокадастру в Одеській області залишити без задоволення. 

Рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 28 березня 2024 року та постанову Одеського апеляційного суду від 14 травня 2025 року в оскаржуваній частині залишити без змін. 

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Судді:	І. Ю. Гулейков   	
	Р. А. Лідовець   	
	Д. Д. Луспеник