Справа 556/986/26  
Номер провадження 2/556/956/2026  

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И    
13.05.2026 року.         сел.Володимирець
Володимирецький районний суд Рівненської області в складі: 
головуючого судді Іванків О.В.
при секретарі Кньовець Н.П., 
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в сел. Володимирець справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Володимирецька селищна рада Вараського району Рівненської області про визнання права власності за набувальною давністю,-

В С Т А Н О В И В:

До суду з позовом звернувся ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Володимирецька селищна рада Вараського району Рівненської області про визнання права власності за набувальною давністю, а саме на садибний (індивідуальний) житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, а також на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та земельну ділянку сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства, які розташовані по АДРЕСА_1 .
В обґрунтування позову позивач вказує, що починаючи з 2014 року відкрито, безперервно та добросовісно володіє: садибним (індивідуальний) житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами, а також земельними ділянками площею 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 5620881800:01:002:0052, земельною ділянкою сільськогосподарського призначення загальною площею 0,1402 га, кадастровий номер 5620881800:01:002:0050 для ведення особистого селянського господарства що розташовані по АДРЕСА_1 .
Зазначений житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами із земельною ділянкою для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), а також земельною ділянкою для ведення особистого селянського господарства були фактично придбані позивачем у ОСОБА_3 на підставі усної домовленості. 
В 2014 році ОСОБА_1 , у зв`язку з правовою необізнаністю, за усною домовленістю придбав житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами із земельною ділянкою для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), а також земельною ділянкою для ведення особистого селянського господарства, а саме шляхом передачі за визначену ціну копії правовстановлюючих документів на зазначене нерухоме майно, (Копії свідоцтв про право власності на нерухоме майно від 29.04.2014 року, копії витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності). 
Грошові кошти за житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами із земельною ділянкою для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), а також земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства були передані позивачем ОСОБА_3 , повністю, що підтверджується розпискою від 15.05.2014 року. Зазначена розписка підтверджує факт передачі коштів ОСОБА_3 , та фактичної передачі нерухомого майна у володіння позивача. Таким чином, розписка є доказом добросовісності заволодіння та володіння нерухомим майном як власником.
Причиною яка стала на заваді для нотаріального оформлення договору право власності на нерухоме майно є те, що після передачі коштів та через деякий час ОСОБА_3 , вибув з місця проживання с. Великі Телковичі Володимрецького (нині Вараського) район Рівненської області до Сполучених Штатів Америки на постійне місце проживання.
Однак ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, про що свідчить копія свідоцтва про смерть від 16.10.2024 року виданого Департаментом охорони здоров`я округу Сакраменто, штату Каліфорнія, США.
У зв`язку з відсутністю нотаріального оформлення договору право власності на житловий будинок та земельні ділянки за позивачем зареєстровано не було. Відповідно до позиції Верховного Суду, недодержання форми правочину не виключає добросовісності володіння. Після передачі коштів відповідач вибув з місця проживання, і на теперішній час помер. 
Таким чином, ОСОБА_1 , фактично з 2014 року одноосібно безперервно та відкрито володіє спірним нерухомим майном, користується ним та несе витрати на його утримання, сплачує податки. Інші особи своїх прав на спірне нерухоме майно не пред`являли та на даний час не пред`являють.
Володіння здійснюється позивачем не як орендарем чи тимчасовим користувачем, а саме як власником. Володіння не є прихованим, не оспорюється третіми особами та здійснюється без будь-яких перешкод протягом строку, що перевищує одинадцять років. 
На даний час ОСОБА_1 , має бажання розпорядитися належним йому майном, однак не дивлячись на те, що він більше 11 років фактично володіє та користується нерухомим майном як власник, однак позбавлений можливості реалізувати правомочність розпорядження, а саме: відчужити земельні ділянки, передати її в оренду, використовувати як предмет забезпечення, здійснити повну державну реєстрацію права власності на будинок та земельні ділянки.
Неможливість реалізації правомочності розпорядження зумовлена тим, що право власності формально зареєстроване за ОСОБА_3 , який на даний час помер, а державний реєстратор відповідно до вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно» не має правових підстав для реєстрації права власності за позивачем без відповідного правовстановлюючого документа або рішення суду.
Отже, склалася ситуація, за якої позивачем здійснюється фактичне володіння житловим будинком та земельними ділянками, позивач виконує обов`язки власника нерухомого майна, однак реалізація повного обсягу правомочностей власника є неможливою. Така правова невизначеність порушує баланс між фактичним майновим станом та юридичним оформленням права.
Наявність лише формального запису в реєстрі за ОСОБА_3 , як особою, яка фактично не здійснює права власника, не може перешкоджати легалізації тривалого, відкритого та добросовісного володіння позивачем нерухомим майном.
Таким чином, звернення до суду є єдиним ефективним способом захисту порушеного права позивача, оскільки інший механізм оформлення права відсутній, добровільне переоформлення з боку відповідачки не може бути здійснена, а державна реєстрація без рішення суду є неможливою. Європейський стандарт захисту права власності (стаття 1 Першого протоколу до Конвенції) вимагає стабільності майнових відносин. 
Тому просить суд визнати за ним право власності за набувальною давністю на житловий будинок та земельні ділянки, які розташовані по АДРЕСА_1 . 
Вказаний позов ОСОБА_1 , надійшов до Володимирецького районного суду Рівненської області 09.04.2026 року. 
Ухвалою суду від 17 квітня 2026 року відкрито загальне позовне провадження по даній справі.
Позивач ОСОБА_1 , у підготовче судове засідання не з`явився, але надав суду заяву в якій просив розгляд справи проводити у його відсутності, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. 
Відповідачка ОСОБА_2 , у підготовче судове засідання не з`явилася, але надала суду заяву в якій просила розгляд справи проводити у її відсутності, заявлені вимоги визнає в повному обсязі. Також додатково зазначила, що дійсно її чоловік ОСОБА_3 на підставі усної домовленості з ОСОБА_1 , продав останньому їх житловий будинком з господарськими будівлями та спорудами, а також земельними ділянками площею 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), земельною ділянкою сільськогосподарського призначення загальною площею 0,1402 га, для ведення особистого селянського господарства що розташовані по АДРЕСА_1 . Також зазначає, що фактично володіння ОСОБА_1 , земельними ділянками кадастрові номери 5620881800:01:002:0052, 5620881800:01:002:0050 розпочалося з 2008 року. ОСОБА_1 , розпочав володіння та користування спірними земельними ділянками значно раніше, а саме з 2008 року, оскільки саме з цього часу фактично здійснює обробіток земельних ділянок використовує їх для вирощування різних сільськогосподарських культур та несе витрати на утримання земельних ділянок, здійснює господарське використання відкрито та безперервно. Отже, з урахуванням того, що володіння позивача розпочалося саме у 2008 році а не у 2014 році, строк набувальної давності сягає більше 17 років, що є юридично значимою обставиною для правильного вирішення справи.
Представник третьої особи Володимирецької селищної ради Вараського району Рівненської області в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про дату та місце розгляду справи, але надали суду заяву в якій просили справу розглядати у відсутності їх представника за наявними матеріалами справи.
За нормою п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.
Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Відповідно до ч. 2 ст.191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Розгляд справи здійснюється без фіксування судового засідання технічними засобами, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
В судовому засіданні було встановлено ряд фактичних обставин справи. 
Зокрема, що відповідно до розписки від 15.05.2014 року вбачається, що ОСОБА_1 , придбав у ОСОБА_3 : садибним (індивідуальний) житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами, а також земельними ділянками площею 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 5620881800:01:002:0052, земельною ділянкою сільськогосподарського призначення загальною площею 0,1402 га, кадастровий номер 5620881800:01:002:0050 для ведення особистого селянського господарства що розташовані по АДРЕСА_1 , а саме шляхом передачі за визначену ціну (6 000 дол. США) копій правовстановлюючих документів на зазначене нерухоме майно, (Копії свідоцтв про право власності на нерухоме майно від 29.04.2014 року, копії витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності). 
Грошові кошти за житловий будинок та земельні ділянки були передані ОСОБА_1 , власнику ОСОБА_3 , повністю, що підтверджується розпискою від 15.05.2014 року. 
Таким чином, розписка є доказом добросовісності заволодіння та володіння ОСОБА_1 , спірним нерухомим майном як власником.
Отже, відповідно до даної розписки, ОСОБА_1 , добросовісно заволодів садибним (індивідуальний) житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами, а також земельними ділянками площею 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 5620881800:01:002:0052, земельною ділянкою сільськогосподарського призначення загальною площею 0,1402 га, кадастровий номер 5620881800:01:002:0050 для ведення особистого селянського господарства що розташовані по АДРЕСА_1 та продовжує відкрито, безперервно володіти житловим будинком з 15.05.2014 року на даний момент, більше 11 років.
В свою чергу спірними земельними ділянками позивач володіє з 2008 року, що підтверджується поясненнями відповідачки.
Також судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, про що свідчить копія свідоцтва про смерть від 16.10.2024 року виданого Департаментом охорони здоров`я округу Сакраменто, штату Каліфорнія, США.
Відповідно до довідки №471 від 31.07.2025 року, яка видана Володимирецькою селищною радою Вараського району Рівненської області вбачається, що за життя ОСОБА_3 був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 , разом із дружиною ОСОБА_2 . 
За життя ОСОБА_3 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , що підтверджуєтьсясвідоцтвом про укладення шлюбу серія НОМЕР_1 .
Також матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_2 вибула з місця проживання с. Великі Телковичі Володимрецького (нині Вараського) район Рівненської області до Сполучених Штатів Америки на постійне місце проживання.
Таким чином в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 , фактично з 2014 року одноосібно безперервно та відкрито володіє спірним житловим будинком та з 2008 року спірними земельними ділянками, користується ними та несе витрати на їх утримання, сплачує податки. Інші особи своїх прав на вказаний житловий будинок та земельні ділянки не пред`являли та на даний час не пред`являють.
При цьому суд констатує, що весь цей час позивач ставився до спірного нерухомого майна, як до свого власного – безперешкодно володіє ним, утримує, обробляє. Ці обставини підтверджуються наданими позивачем доказами. Позивач оплачував житлово-комунальні послуги, податок за землю, організовує технічне обслуговування майна; відкрито користується земельною ділянкою без будь-яких перерв, сприймається оточуючими та органами місцевого самоврядування як власник.
Також сторонами підтверджено і безтитульність володіння ОСОБА_1 , нерухомим майном, яке розташоване по АДРЕСА_1 . 
Тому матеріалами справи було достеменно підтверджено факт, що з 2008 року позивач постійно, відкрито і добросовісно користується спірними земельними ділянками, а з 2014 року і спірним житловим будинком. 
Згідно довідки №285 від 31.03.2026 року, яка видана Володимирецькою селищною радою вбачається, що ОСОБА_1 , вказаний як користувач домогосподарства по АДРЕСА_1 та проживаю в зазначеному будинку з 2014 року.
Відповідачка в свою чергу жодним чином не заперечувала тієї обставини, що таке володіння спірним нерухомим майном з боку позивача було добросовісним та протягом 17 років не висувала жодних вимог. 
Тому тривала відмова від реалізації правомочностей свідчить про втрату фактичного панування. 
Ураховуючи положення пункту 8 Прикінцевих таперехідних положень ЦК про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року.
При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року.
Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.
Таким чином, суд вважає встановленими та такими, що не підлягають доведенню, обставини заволодіння позивачем спірним нерухомим майном розташованим по АДРЕСА_1 , з 2008, 2014 років, а також факт відкритого та безперервного володіння цим майном. 
Згідно з ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Частинами 1, 4 ст. 344 ЦК України встановлено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.
Таким чином, зі змісту вказаної норми вбачається, що задоволення судом вимог про визнання за володільцем права власності на нерухоме майно на підставі ст. 334 ЦК України можливе лише за наявності таких умов: по-перше, необхідно, щоб заволодіння майном було добросовісним, тобто особа при заволодінні майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.
По-друге, таке володіння повинно бути відкритим, тобто очевидним для всіх інших осіб, при цьому володілець має ставитись до цього майна як до власного (експлуатувати, вживати необхідні заходи для утримання майна в належному стані тощо). 
По-третє, володіння майном повинно бути безперервним протягом встановлених законом строків. 
По-четверте, необхідною умовою є відсутність титулу (підстави) у позивача для володіння майном та набуття права власності.
При цьому, володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. 
Позивачем доведено наявність всіх вказаних умов, що є підставою для задоволення позову.
Як вже зазначалось, сторони визнали відкритий та безперервний характер володіння спірним нерухомим майном, оскільки позивач ОСОБА_1 , користується житловим будинком та земельними ділянками постійно, та не тільки відповідачці, а й органам місцевого самоврядування було про це відомо. Позивач та члени його сім`ї продовжують володіти житловим будинком та земельними ділянками і на час судового розгляду справи. 
При цьому суд констатує, що з 2008, 2014 років, позивач ставився до спірного нерухомого майна, як до свого власного – безперешкодно володів ним, утримував, здійснював оплату податків та комунальних послуж, проводив косметичний ремон будинку. Ці обставини підтверджуються наданими позивачем доказами.
Також сторонами підтверджено і безтитульність володіння ОСОБА_1 , спірним нерухомим майном, яке розташоване по АДРЕСА_1 . 
Відповідно до статті 119 ЗК України громадяни, які добросовісно, відкрито і безперервно користуються земельною ділянкою протягом 15 років, але не мають документів, які б свідчили про наявність у них прав на цю земельну ділянку, можуть звернутися до органу державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування з клопотанням про передачу її у власність або надання у користування. Розмір цієї земельної ділянки встановлюється у межах норм, визначених цим Кодексом. Передача земельної ділянки у власність або у користування громадян на підставі набувальної давності здійснюється в порядку, встановленому цим Кодексом.
Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.
Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду.
З урахуванням сукупності вказаних обставин, суд приходить до висновку, що позивач ОСОБА_1 , який з 2008, 2014 років добросовісно заволодів чужим нерухомим майном – житловим будинком та земельними ділянками, які розташовані по АДРЕСА_1 , і продовжує відкрито та безперервно володіти цим нерухомим майном, несе витрати на його утримання, більше сімнадцяти років, відповідачкою по справі спростувань вказаних обставин та вимог про повернення цього нерухомого майна не заявлено, набув права власності на це майно, у зв`язку з чим його позов підлягає задоволенню. 
Питання про повернення сплаченого при подачі позовної заяви судового збору позивачка не ставить.
Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 76, 80, 81, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, ст.344 ЦК України, суд –
УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Володимирецька селищна рада Вараського району Рівненської області про визнання права власності за набувальною давністю - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) право власності за набувальною давністю на садибним (індивідуальний) житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами, а також земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 5620881800:01:002:0052, що розташовані по АДРЕСА_1 .
Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) право власності за набувальною давністю на земельну ділянку сільськогосподарського призначення загальною площею 0,1402 га, кадастровий номер 5620881800:01:002:0050 для ведення особистого селянського господарства, яка розташована по АДРЕСА_1 .
Рішення може бути оскаржено безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з моменту проголошення. У разі оголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О.В. Іванків
Відомості про учасників справи:
Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 місце реєстрації: АДРЕСА_2 , місце фактичного проживання: АДРЕСА_3 , 
Відповідач - ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП невідомо останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_3 , місце фактичного проживання: Сполучені Штати Америки
Третя особа - Володимирецька селищна рада Вараського району Рівненської області, юридична адреса: 34300, сел. Володимирець, вул.Повстанців, 21, Вараський район Рівненська область код ЄДРПОУ 04388113,