КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2026 року м. Київ

Унікальний номер справи № 758/17021/25
Апеляційне провадження № 22-ц/824/7373/2026

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.,
суддів - Євграфової Є.П., Саліхова В.В., 
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні) апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Подільського районного суду міста Києва від 19 грудня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Гребенюк В.В., у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в :

У жовтні 2025 року представник ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» - Сімутіна А.А. звернулась до суду з вказаним позовом, на обґрунтування якого зазначала, що 10 грудня 2024 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання коштів у кредит № 8472161.
Згідно п.п. 2.1 кредитного договору, позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника з використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики або достроково та сплатити позикодавцеві плату (проценти) від суми позики та комісію за надання кредиту.
При цьому, 27.03.2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 27/03/25, у відповідності до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників.
Відповідно до реєстру боржників № 3 від 23.04.2025 року до договору факторингу № 27/03/25 від 23.04.2025 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 20 865,00 грн., з яких: 6 500 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 18,85 грн. - сума заборгованості за відсотками, 13 000 - пеня, 1 345,15 грн. - комісія за надання кредиту.
Згідно п. 3.7 договору факторингу «ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» зобов`язується перерахувати на банківський рахунок ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» будь-які грошові кошти отримані від боржників на виконання ними своїх зобов`язань за договорами позики, право вимоги за якими відступлено фактору після передачі прав вимоги до фактора. Таким чином, в разі сплати відповідачем коштів на рахунок первісного кредитора, вони були б перераховані на рахунки ТОВ «ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та зараховані на погашення існуючої заборгованості.
Всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконала свої зобов`язання. Після відступлення прав вимоги до відповідача остання не здійснила жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», ні на рахунки попереднього кредитора. 
Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за договором позики № 8472161 в розмірі 20 865,00 грн.
Крім того, 21.11.2024 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_2 було укладено договір про надання коштів у кредит № 73866375.
Згідно п.п. 2.1 кредитного договору, позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника з використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики або достроково та сплатити позикодавцеві плату (проценти) від суми позики та комісію за надання кредиту.
27.03.2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 27/03/25, у відповідності до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. 
Відповідно до реєстру боржників № 4 від 23.04.2025 року до договору факторингу № 27/03/25 від 23.04.2025 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 12 900,00 грн., з яких: 4 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 300,00 - сума заборгованості за відсотками, 8 000,00 - пеня, 600,00 грн. - комісія за надання кредиту.
Згідно п. 3.7 договору факторингу «ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» зобов`язується перерахувати на банківський рахунок ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» будь-які грошові кошти отримані від боржників на виконання ними своїх зобов`язань за договорами позики, право вимоги за якими відступлено фактору після передачі прав вимоги до фактора. Таким чином, в разі сплати відповідачем коштів на рахунок первісного кредитора, вони були б перераховані на рахунки ТОВ «ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та зараховані на погашення існуючої заборгованості.
Всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконала свої зобов`язання. Після відступлення прав вимоги до відповідача остання не здійснила жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», ні на рахунки попереднього кредитора. 
Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за договором позики № 73866375 в розмірі 12 900,00 грн.
Також, 07.11.2024 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 446183471.
11.02.2025 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» укладено договір факторингу № МВ-ТП/21, у відповідності до умов якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» передає (відступає) ТОВ «Таліон плюс» за плату належні йому права вимоги до відповідача згідно Реєстру боржників. 
27.02.2025 року між ТОВ «Таліон плюс» та позивачем укладено договір факторингу № 27/0225-01, у відповідності до умов якого ТОВ «Таліон плюс» передає (відступає) позивачу за плату належні йому права вимоги до відповідача згідно Реєстру боржників. 27.02.2025 року позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 35 124,04 грн., з яких 9 899,30 грн. - сума заборгованості по основному боргу, 20 275,09 грн. - сума заборгованості по процентам, 4 949,65 грн. - неустойка.
Оскільки боржник у добровільному порядку не сплачує наявну заборгованість за кредитами, представник позивача звернувся з даним позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитними договорами у загальному розмірі 68 889,04 грн., а також стягнути понесені судові витрати (а.с. 1-7).
Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 19 грудня 2025 року позов ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість у розмірі 68 889, 04 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» судовий збір у розмірі 3 028, 00 грн (а.с. 122-125).
Не погодившись з рішенням районного суду, 20 січня 2026 року представник ОСОБА_1 - адвокат Тальчук П.І. звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі (а.с. 130-153).
На обґрунтування апеляційної скарги зазначала, що представник відповідача був фактично позбавлений можливості належним чином реалізувати право на захист, оскільки у підсистемі «Електронний суд» були відсутні матеріали справи, а саме позовна заява та додані до неї документи. При цьому, позивач, будучи обізнаним про намір сторони відповідача подати відзив, відмовився надати копії позову та додатків, переклавши цей обов`язок на суд.
Зі свого боку представник відповідача вжив усіх можливих і передбачених законом заходів для отримання матеріалів справи, зокрема неодноразово звертався до суду з адвокатськими запитами та клопотаннями. Крім того, відповідачка особисто прибула до суду з метою ознайомлення з матеріалами, однак їй було відмовлено під формальним приводом відсутності справи чи працівника на робочому місці.
Незважаючи на те, що суду було достеменно відомо про намір сторони відповідача подати відзив на позовну заяву та про фактичну неможливість ознайомлення з матеріалами справи, суд першої інстанції ухвалив рішення без надання відповідачу реальної можливості реалізувати свої процесуальні права.
Лише після ухвалення судового рішення, відповідачці було надано доступ до матеріалів справи, при цьому, в суді фактично була наявна копія матеріалів, прошита та пронумерована позивачем, що свідчить про відсутність об`єктивних перешкод для своєчасного надання таких матеріалів стороні відповідача до моменту ухвалення рішення.
Таким чином, дії суду першої інстанції призвели до суттєвого обмеження права Відповідача на доступ до правосуддя, порушення принципу змагальності сторін та рівності їх процесуальних прав, а також позбавили відповідача можливості подати відзив, надати заперечення та докази на підтвердження своєї правової позиції.
Вказані порушення є істотними, такими, що вплинули на правильність ухваленого рішення.
Суд першої інстанції передчасно дійшов до висновку стосовно задоволення позовних вимог, оскільки не взяв до уваги відсутність у справі доказів перерахування коштів по кожному кредитному договору, недоведеність переходу права вимоги від первісних кредиторів до позивача.
Позивачем не надано доказів надіслання кредитодавцем та отримання Відповідачем листів на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлень щодо договорів, здійснення Відповідачем входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету.
Позивач не надає жодних доказів ідентифікації Відповідача у інформаційно-телекомунікаційних системах ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА».
Позивачем не надано жодного доказу направлення ідентифікатора Відповідачеві за кожним договором (наприклад довідки від мобільного оператора), не надано доказів використання Відповідачем цього ідентифікатора.
Відтак, матеріали справи не містять належних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження волевиявлення Відповідача на укладення договорів позики/кредиту.
Позивачем не надано доказів приєднання Відповідача до Правил надання грошових коштів ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», а тому самі по собі такі Правила не можуть оцінюватись судом як договір приєднання та породжувати передбаченими цими правилами права і обов`язки для Відповідача.
Твердження Позивача про те, що Первісними кредиторами в повному обсязі були виконані зобов`язання з підписання та укладення договорів №8472161 від 10.12.2024, №73866375 від 21.11.2024, №46183471 від 07.11.2024 є необґрунтованими та недоведеними належними на те доказами.
З наданих Позивачем документів не вбачається можливим встановити наявність волевиявлення Відповідача щодо укладення договорів № 8472161 від 10.12.2024, № 73866375 від 21.11.2024, № 46183471 від 07.11.2024 та підписання їх електронними підписами, зокрема шляхом використання одноразового ідентифікатора, оскільки відповідні докази відсутні, всі додані до заяви документи складені заявником одноособово.

Позивачем не надано жодних первинних документів на підтвердження заявленої заборгованості за договорами №8472161 від 10.12.2024, №73866375 від 21.11.2024, №46183471 від 07.11.2024.
Позивачем надано наступні документи: довідка про перерахування коштів за договором №46183471 від 07.11.2024, відповідно до якої на картку НОМЕР_2 було перераховано 9 900,00 грн. За двома іншими договорами Позивач не надав жодних документів. Долучені документи не містять інформації та доказів приналежності платіжної карти саме Відповідачу, а не іншій особі. Крім цього відсутня інформація, за якими нормами кредитних договорів відбувалось перерахування коштів на не ідентифіковану платіжну картку. Долучена довідка не є документом первинного бухгалтерського обліку, який би підтверджував факт переказу коштів на рахунок Відповідача. Надана суду довідка не містить жодних реквізитів банківської установи про день та час вчинення такої банківської операції. У довідці відсутній код банку отримувача, а також рахунок отримувача. Натомість, замість означених обов`язкових реквізитів для здійснення відповідної банківської операції, у довідці зазначено відповідно «КРЕДИТ рах. НОМЕР_3» та РНОКПП Відповідача - НОМЕР_1 , а також таке платіжне доручення має містити усі відкриті цифри (номер рахунку), а не їх частину, що є об`єктивною перешкодою для здійснення будь-якою банківською установою такої грошової операції. Не надано жодних доказів, що банківська картка « НОМЕР_2 » належить ОСОБА_1 . Отже, додана до позовної заяви довідка із зазначенням неповного номера банківської картки, належність якої не встановлено, не є належним і достовірним доказом надання Відповідачу кредитних коштів.
В свою чергу, розрахунки заборгованості, на які посилається Позивач, не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані банком в позовній заяві, а отже не є належними доказами існування боргу.
Нарахування Позивачем Відповідачу заборгованості за комісією за договорами №8472161 від 10.12.2024, №73866375 від 21.11.2024 є безпідставним. Відповідач вважає, що отримання кредитором комісійної винагороди є таким, що не відповідає принципу справедливості, добросовісності та розумності в розумінні Закону України «Про споживче кредитування», а відтак дана позовна вимога не підлягає задоволенню,
Позивач, звертаючись до суду з даним позовом, просив стягнути з Відповідача, крім заборгованості за тілом кредиту, заборгованість за відсотками за користування кредитом, однак з наданих Позивачем розрахунків вбачається, що відсотки нараховані за користування кредитом не лише за період дії договору, а і поза межами строку дії кредитного договору. При вирішення питання щодо розміру заборгованості, необхідно керуватись чітко обумовленими кредитним договором умовами, якими визначено, що строк кредитування складає 30 днів, а не завуальованими, двозначними умовами, які дозволяють кредитодавцю нарахувати непропорційно великі суми грошових коштів за користування кредитом та фактично застосовувати санкції за невиконання первинно запропонованих умов. Договори (зокрема, додаткові) щодо пролонгації кредиту (продовження строку дії договору) із визначення відповідної процентної ставки суду не надані, що суперечить положенням статті 639 ЦК України щодо форми договору.
Відповідач заперечує проти нарахування неустойки (пені) за договорами позики/кредиту, посилаючись на те, що у період дії в Україні воєнного стану у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.
Позивачем не доведено достатніми доказами те, що він є законним правонаступником стягувача за договорами позики/кредиту №8472161 від 10.12.2024, №73866375 від 21.11.2024, №46183471 від 07.11.2024, оскільки матеріали справи не містять належних та допустимих доказів переуступки прав вимоги. Долучені Позивачем «Реєстри боржників» фактично не є належним доказом відступлення прав вимоги, оскільки є лише довідкою/листом, на якому Позивач надрукував певну інформацію, яка, на його думку, відповідає інформації, наявній в реєстрі боржників, що є додатком до договору факторингу. Іншими словами, зазначені документи є лише суб`єктивним твердженням Позивача, яке підлягає доведенню на загальних підставах. Так само ці документи не є копією оригінального реєстру прав вимоги, який мав бути підписаний обома сторонами правочину. Позивач не надав доказів оплати за договором факторингу №МВ-ТП/21,
а також долучив його неповний текст, у зв`язку з чим неможливо визначити його зміст.
Таким чином, ТОВ «ФК «ЄАПБ» є неналежним позивачем у спірних правовідносинах, оскільки товариство не набуло права вимагати від Відповідача сплати заборгованості за договорами позики/кредиту № 8472161 від 10.12.2024, № 73866375 від 21.11.2024, № 46183471 від 07.11.2024 (а.с. 130-153).
Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив. При цьому, суд апеляційної інстанції забезпечив прав позивача ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» подати такий відзив, про що свідчать докази отримання позивачем 22 квітня 2026 року копії апеляційної скарги та 27 квітня 2026 року ухвали Київського апеляційного суду від 23 квітня 2026 року із встановленням строку подачі такого відзиву (а.с. 165, 208, 219-220, 222-226).

З огляду на положення ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За правилами ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Подільського районного суду міста Києва від 19 грудня 2025 року розглянута апеляційним судом в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні).

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Судом встановлено, що 10.12.2024 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 8472161, відповідно п. 2.1 якого позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики або достроково та сплатити позикодавцеві плату від суми позики та комісію за надання кредиту (а.с. 9-15).
За умовами вказаного договору позики  ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 6 500,00 грн. строком на 30 днів із фіксованою відсотковою ставкою в розмірі 0,70 % в день, орієнтовна реальна річна процентна ставка 1001,42%, орієнтовна загальна вартість кредиту 7 865,00.
Договір надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 8472161 від 10.12.2024 підписаний ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором 702413.
Також електронним підписом одноразовим ідентифікатором 702413 було підписано Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит - додаток № 1 до договору (а.с. 15-16).
Як передбачено п. 5.1 договору перед укладанням (підписанням) договору, позичальник ознайомлюється з паспортом споживчого кредиту та офертою, що містить в тому числі проект договору, політикою конфіденційності, правилами надання коштів та банківських металів у кредит ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», іншою інформацією про кредитодавця та послуги, які ним надаються, в тому числі на сайті кредитодавця: інформацію, передбачену Законом України «Про фінансові послуги та фінансові компанії», Законом України «Про захист прав споживачів», Законом України «Про споживче кредитування», Законом України «Про захист персональних даних».
27 березня 2025 року між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 27/03/25, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передало ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» прийняло належні ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників (а.с. 17-19).
До матеріалів справи долучено акт прийому-передачі реєстру боржників № 3 від 23.04.2025 року за договором факторингу № 27/03/25 від 27.03.2025 року (а.с. 20).
Відповідно до витягу реєстру боржників № 3 від 23.04.2025 року до договору факторингу № 27/03/25 від 27.03.2025 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 на суму 20 865 грн., з яких: 6 500 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 18,85 грн. сума заборгованості за відсотками, 13 000 - пеня, 1 346,15 грн. - комісія за надання позики (а.с. 22).
Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 8472161 від 10.12.2024 року, боржником ОСОБА_1 , заборгованість за кредитним договором не погашена, залишок заборгованості складає 20 865 грн. (а.с. 23-24).
21.11.2024 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 73866375, відповідно п. 2.1 якого позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики або достроково та сплатити позикодавцеві плату від суми позики та комісію за надання кредиту (а.с. 26-33).
За умовами вказаного договору позики  ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 4 000,00 грн. строком на 30 днів із фіксованою відсотковою ставкою в розмірі 0,750 % в день, орієнтовна реальна річна процентна ставка 1186,17%, орієнтовна загальна вартість кредиту 4 900,00 грн.
Договір надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 73866375 від 21.11.2024 підписаний ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором 56332.
Також електронним підписом одноразовим ідентифікатором 56332 було підписано Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит - додаток № 1 до договору (а.с. 33).
Як передбачено п. 5.1 договору перед укладанням (підписанням) договору, позичальник ознайомлюється з паспортом споживчого кредиту та офертою, що містить в тому числі проект договору, політикою конфіденційності, правилами надання коштів та банківських металів у кредит ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», іншою інформацією про кредитодавця та послуги, які ним надаються, в тому числі на сайті кредитодавця: інформацію, передбачену Законом України «Про фінансові послуги та фінансові компанії», Законом України «Про захист прав споживачів», Законом України «Про споживче кредитування», Законом України «Про захист персональних даних».
27 березня 2025 року між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 27/03/25, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передало ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» прийняло належні ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників (а.с. 17-19).
До матеріалів справи долучено акт прийому-передачі реєстру боржників № 4 від 23.04.2025 року за договором факторингу № 27/03/25 від 27.03.2025 року (а.с. 36).
Відповідно до витягу реєстру боржників № 4 від 23.04.2025 року до договору факторингу № 27/03/25 від 27.03.2025 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 на суму 12 900 грн., з яких: 4 000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 300 грн. сума заборгованості за відсотками, 8 000 - пеня, 600 грн. - комісія за надання позики (а.с. 38).
Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № № 73866375 від 21.11.2024, боржником ОСОБА_1 , заборгованість за кредитним договором не погашена, залишок заборгованості складає 12 900 грн. (а.с. 39-41).
07.11.2024 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 укладено договір кредитної лінії № 446183471, за умовами якого кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії в розмірі кредитного ліміту 9 900 грн, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом (а.с. 57-67).
Відповідно до п.2.3 кредитодавець надає перший транш за договором у розмірі, що дорівнює загальному розміру кредиту 07.11.2024 року (що є датою надання кредиту). 
Другий та решта траншів за договором надаються позичальнику протягом дисконтного періоду кредитування на умовах передбачених договором (п.2.4).
Рекомендована (не обов`язкова) дата дострокового повного повернення всієї суми кредиту за всіма наданими траншами є дата закінчення дисконтного періоду кредитування 23 вересня 2024 року, а саме: протягом 30 днів від дати отримання першого траншу позичальником. У разі пролонгації чи поновлення дисконтного періоду рекомендована (не обов`язкова) дата дострокового повного повернення всієї суми кредиту зміщується на відповідну дату закінчення дисконтного періоду, визначену за правилами цього договору (п.7.1). 
Відповідно до пункту 7.3. кінцева дата повернення кредиту - 07.12.2029 року.
Умовами договору погоджені умови кредитування щодо нарахування процентів за користування кредитом, їх розмір та строки нарахування (розділ 8).
На підтвердження надання кредиту на підставі вказаного договору позивачем надано квитанцію на загальну суму 9 900 грн. на кредитний рахунок НОМЕР_2 (а.с. 69).
11.05.2025 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» укладено договір факторингу № МВ-ТП/21, відповідно до якого клієнт зобов`язується відступити фактору права за переліком в Реєстрі прав вимог, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату та на умовах, визначених цим договором (а.с. 74-75).
27.02.2025 року між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» (фактор) та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» (клієнт) укладено договір факторингу № 27/0225-01, відповідно до умов якого клієнт зобов`язується відступити фактору права за переліком в Реєстрі прав вимог, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату та на умовах, визначених цим договором (а.с. 76-77).
Відповідно до Реєстру прав вимог № 3 від 04.08.2025 року, до ТОФ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором 446183471 від 07.11.2024 року на загальну суму 35 124,04 грн. (а.с. 79).
Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 446183471 від 07.11.2024 року, боржником ОСОБА_1 , заборгованість за кредитним договором не погашена, залишок заборгованості складає 35 124,04 грн (а.с. 70-71).

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» в повному обсязі, виходив з того, що між позивачем та кредиторами було укладено кредитні договори, відповідач скористалась кредитними коштами, однак, свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала. Суд вважав, що відповідач порушила умови кредитних договорів, а відтак, з неї слід стягнути на користь позивача заборгованість в сумі 68 889,04 грн.
Колегія суддів не погодилась з висновками суду першої інстанції про задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.ст. 628, 629 ЦК України).
Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
За правилом ч.1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.
Відповідно до положень ч.ч.1, 3 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.
Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що відповідає письмовій формі правочину (ст.ст. 205, 207 ЦК України).
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19.
Згідно з ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Частиною 1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно ст. 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. ч. 4, 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей вищевказаного договору, щодо дійсності якого заперечує відповідач, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного цифрового підпису позичальника лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 було укладено кредитні договори, зокрема, договір про надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 8472161 від 10.12.2024 року, договір про надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 73866375 від 21.11.2024 року, договір кредитної лінії № 446183471 від 07.11.2024 року.
Вказані договори було укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора.
Відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» вказані договори прирівнюється до укладених в письмовій формі.
Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає доведеним, що вказані кредитні договори були підписані позичальником за допомогою одноразових паролів-ідентифікаторів, які були надіслані первісними кредиторами ОСОБА_1 , на підтвердження чого у ідентифікаційній частині договорів містяться коди ідентифікатори відповідача, що і є його безпосереднім підписом.
Доказів на спростування факту підписання відповідачем спірних договорів до суду не надано.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Такі дані встановлюються, зокрема, письмовими доказами, якими є документи, що містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (частина перша статті 95 ЦПК України).
Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Суд не бере до уваги докази, отримані з порушенням порядку, встановленого законом (стаття 78 ЦПК України).
Статтею 81 ЦПК України встановлено, що обов`язок доведення обставин, на які зроблено посилання як на підставу заявлених вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, покладається на учасників справи, у тому числі і на позивача. Обставини мають бути підтверджені належними, допустимими, достовірними і достатніми доказами (ст.77-ст.80 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях і суд не вправі збирати докази, що стосуються предмета спору, за своєю ініціативою, крім конкретних випадків, встановлених цим Кодексом.
Апелянт посилалась на те, що позивачем не доведено факту перерахування кредитних коштів за спірними договорами відповідачу.
На підтвердження наявності у відповідача заборгованості за договором про надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 8472161 від 10.12.2024 року, договором про надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 73866375 від 21.11.2024 року позивачем було надано копії вказаних договорів, договорів факторингу, витяги з реєстру боржників, а також розрахунки заборгованості за укладеними кредитними договорами.
Разом з тим, вказані документи не підтверджують факт отримання відповідачем коштів на підставі укладених договорів та наявність у відповідача заборгованості перед позивачем у розмірі, який зазначає позивач.
Розрахунки заборгованості, на які посилається позивач, не є первинними документами, які підтверджують отримання кредиту, користування ним, укладення договорів на умовах, які вказані позивачем в позовній заяві, а, отже, не є належними доказами наявності заборгованості. Зазначені розрахунки з зазначенням конкретного розміру заборгованості, є документами, що створені самим позивачем, а, відтак, інформація зазначена в них, за умови відсутності первинних документів, на підставі яких вони були складені, не можуть бути доказами наявності заборгованості, на яких наполягає позивач.
Апеляційний суд враховує, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.
Разом з тим, відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.
Разом з тим, позивачем не було надано жодного первинного документу, який би засвідчив, що відповідачу по вищевказаним кредитним договорам були перераховані грошові кошти у розмірах, які зазначені позивачем.
Враховуючи викладене, підстави для стягнення заборгованості за договором про надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 8472161 від 10.12.2024 року, договором про надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 73866375 від 21.11.2024 року у суду першої інстанції були відсутні.
Разом з тим, на підтвердження факту перерахування коштів за договором кредитної лінії № 446183471 від 07.11.2024 рокупозивачем надано до суду квитанцію про перерахування первісним кредитодавцем коштів на ім`я ОСОБА_1 на загальну суму 9 900 грн. на кредитний рахунок НОМЕР_2 (а.с. 69).
Відповідачем не спростовано факту отримання вказаних коштів від первісного кредитора та доказів того, що вказаний кредитний рахунок їй не належить. 
Однак, апеляційний суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
З матеріалів справи вбачається, що 07.11.2024 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 укладено договір кредитної лінії № 446183471 (а.с. 57-67).
11.05.2025 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» укладено договір факторингу № МВ-ТП/21, відповідно до якого клієнт зобов`язується відступити фактору права за переліком в Реєстрі прав вимог, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату та на умовах, визначених цим договором (а.с. 74-75).
27.02.2025 року між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» (фактор) та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» (клієнт) укладено договір факторингу № 27/0225-01, відповідно до умов якого клієнт зобов`язується відступити фактору права за переліком в Реєстрі прав вимог, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату та на умовах, визначених цим договором (а.с. 76-77).
Відповідно до Реєстру прав вимог № 3 від 04.08.2025 року, до ТОФ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором 446183471 від 07.11.2024 року на загальну суму 35 124,04 грн. (а.с. 79).
Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що позивачем не надано до суду доказів, зокрема, Реєстру прав вимог до договору факторингу № МВ-ТП/21, який би підтвердив факт відступлення прав вимоги від ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ДОПОМОГА» до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» за кредитним договором 446183471 від 07.11.2024 року.
Таким чином, колегія суддів вважає, що позивач ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» не підтвердив факт переходу до нього права вимоги за договором кредитної лінії № 446183471, а відтак, відсутні підстави для задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за вказаним договором.
Враховуючи викладене, вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.
Відповідно до статті 376 ЦПК України оскаржуване рішення підлягає скасуванню із ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Щодо судового збору.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відповідно до ч. 1 цієї статті, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача в разі задоволення позову.
Після перегляду справи в суді апеляційної інстанції у задоволенні позову було відмовлено повністю, відтак, підстави для стягнення судового збору з відповідача на користь позивача за розгляд справи судом першої інстанції відсутні.
Крім того, виходячи з положень ст. 141 ЦПК України колегія суддів вважає необхідним стягнути з позивача ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» на користь відповідача судові витрати у розмірі 3 633,60 грн. за розгляд справи судом апеляційної інстанції.
З огляду на положення частини 3 статті 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах касаційному оскарженню не підлягають, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Керуючись ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, ст.ст. 381-384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Рішення Подільського районного суду міста Києва від 19 грудня 2025 року- скасувати та ухвалити нове судове рішення.
У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (код ЄРДПОУ 35625014) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) 3 633,60 грн. судового збору за розгляд справи апеляційний судом.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б. Левенець

Є.П. Євграфова

В.В. Саліхов