РІШЕННЯ
Іменем України

21 травня 2026 року 
м. Київ
справа № 990/302/25
адміністративне провадження № П/990/302/25 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючої судді - Желтобрюх І.Л.,
суддів: Білоуса О.В., Блажівської Н.Є., Шишова О.О., Яковенка М.М.,
за участю:
секретаря судового засідання Вітковської К.М.,
представника позивачки Кравця Р.Ю.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя про визнання протиправним та скасування рішення від 17 червня 2025 року № 1289/0/15-25, -
в с т а н о в и в :
02.07.2025 до Верховного Суду як суду першої інстанції надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивачка) до Вищої ради правосуддя (далі - ВРП, відповідач), в якому позивачка просить визнати протиправним та скасувати рішення ВРП від 17.06.2025 № 1289/0/15-25 про звільнення її з посади судді Звенигородського районного суду Черкаської області на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України.
Позов мотивовано тим, що оскаржуване рішення ВРП від 17.06.2025 № 1289/0/15-25 про звільнення позивачки з посади судді Звенигородського районного суду Черкаської області на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки відповідачем було проігноровано існування підстави для зупинення розгляду подання про звільнення, а також розглянуто питання про її звільнення з посади судді на засіданні, на якому вона була відсутня у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю.
Позивачка наголошує, що оскаржуване рішення суперечить положенням пункту 3 частини другої статті 56 Закону України від 21.12.2016 № 1798-VIII «Про Вищу раду правосуддя» (далі - Закон № 1798-VIII) з огляду на відсутність мотивів, якими керувалась ВРП при його прийнятті.
Вказує, що відповідачем використано формалізований, спрощений та шаблонний підходи до вирішення питання про цивільні права позивачки в частині її права на працю, враховуючи, що ВРП при розгляді питання про звільнення судді з посади повинна керуватись тими мотивами, які були встановлені нею, а не її Дисциплінарною палатою.
Зазначає, що оскаржуване рішення не відповідає вимогам обґрунтованості та вмотивованості, і підлягає скасуванню, оскільки в ньому не міститься підстав та доводів для кваліфікації діяння позивачки за пунктом 3 частини першої статті 106 Закону України від 02.06.2016 № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон № 1402-VIII).
Зауважує, що, застосовуючи до неї найтяжчий вид дисциплінарного стягнення, ВРП було проігноровано факт відсутності настання негативних наслідків для держави, що, в свою чергу, свідчить про порушення органом, що здійснює дисциплінарне провадження щодо суддів, принципу пропорційності, застосування якого, зважаючи на частину другу статті 109 Закону № 1402-VIII є обов`язковим при визначення виду дисциплінарного стягнення.
Відповідач у відзиві на позовну заяву просить відмовити у задоволенні позову посилаючись на те, що підстави для скасування рішення ВРП, визначені у статті 57 Закону № 1798-VIII, - відсутні. 
Вказує, що рішення ВРП про звільнення судді з посади не є рішенням про притягнення судді до дисциплінарної відповідальності, а лише ухвалюється на його підставі, тому за своєю суттю таке рішення є кадровим, а отже, відповідач не вирішує питання про притягнення судді до дисциплінарної відповідальності, а реалізує повноваження щодо вирішення питання про звільнення судді на підставі рішення, ухваленого уповноваженим органом, - Третьою Дисциплінарною палатою ВРП.
Наголошує, що ВРП діяла в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Законом № 1798-VIII, оскаржуване рішення ВРП містить відповідні підстави та мотиви, а доводи, вказані суддею у позовній заяві, є безпідставними.
Ухвалою Верховного Суду від 04.07.2025 відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження.
17.07.2025 від ОСОБА_2 , як представника позивачки, до Суду надійшли клопотання про зупинення провадження у справі та можливість розгляду вказаного клопотання без участі позивачки та її представника.
Верховний Суд ухвалою від 17.07.2025 задовольнив клопотання представника позивачки та зупинив провадження у справі № 990/302/25 до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 990SCGC/31/25 (провадження № 11-266сап25) за скаргою ОСОБА_1 на рішення ВРП від 20.05.2025 № 1068/0/15-25, прийняте за результатами розгляду скарги на рішення Третьої Дисциплінарної палати ВРП від 15.01.2025 № 60/3дп/15-25.
08.05.2026 від ВРП надійшло клопотання про поновлення провадження у справі у зв`язку з усуненням обставин, що слугували підставою для зупинення провадження у справі (з огляду на прийняття Великою Палатою Верховного Суду 27.11.2025 постанови у справі № 990SCGC/31/25). Крім того відповідачем зазначено про можливість здійснювати розгляд справи без участі його представника.
Ухвалою Верховного Суду від 21.05.2026 клопотання ВРП задоволено, поновлено провадження у справі № 990/302/25.
В судове засідання 21 травня 2026 року з`явився представник позивачки, а представник відповідача не з`явився, подавши до суду клопотання про можливість розгляду справи за його відсутності.
Представник позивачки не заперечував проти розгляду справи за відсутності представника відповідача, з огляду на що Суд визнав можливим розглядати справу за наявного складу осіб.
Представник позивачки в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити з підстав, викладених у ньому.
Заслухавши пояснення представника позивачки, дослідивши й проаналізувавши наявні у матеріалах докази, Суд встановив наступні обставини.
Указом Президента України від 07.11.2013 № 620/2013 ОСОБА_1 призначена на посаду судді Звенигородського районного суду Черкаської області строком на п`ять років. 
ВРП рішенням від 21 жовтня 2019 року № 3358/0/15-19 внесла Президентові України подання про призначення ОСОБА_1 на посаду судді Звенигородського районного суду Черкаської області.
Указом Президента України від 14 січня 2020 року № 7/2020 ОСОБА_1 призначена на посаду судді Звенигородського районного суду Черкаської області.
25.04.2024 до ВРП надійшла дисциплінарна скарга ОСОБА_3 щодо судді Звенигородського районного суду Черкаської області ОСОБА_1 (вх. № К-250/47/7-24).
Рішенням Третьої Дисциплінарної палати ВРП від 15.01.2025 № 60/3дп/15-25 суддю Звенигородського районного суду Черкаської області ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та застосовано до неї дисциплінарне стягнення у виді подання про звільнення її з посади судді.
Рішенням ВРП від 20.05.2025 № 1068/0/15-25 залишено без змін рішення Третьої Дисциплінарної палати ВРП від 15.01.2025 № 60/Здп/15-25 про притягнення судді Звенигородського районного суду Черкаської області ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності.
21.05.2025 до ВРП надійшло подання Третьої Дисциплінарної палати ВРП (вх. № 5289/0/8-25) про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Звенигородського районного суду Черкаської області на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України.
17.06.2025 ВРП ухвалила рішення № 1289/0/15-25 про звільнення позивачки з посади судді Звенигородського районного суду Черкаської області на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України.
Вважаючи таке рішення відповідача протиправним позивачка звернулась до суду з цим позовом.
ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН ТА ВИСНОВКИ СУДУ
Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з частиною другою статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Предметом розгляду у цій справі є рішення ВРП від 17.06.2025 № 1289/0/15-25 про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Звенигородського районного суду Черкаської області на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України.
Перевіряючи поведінку відповідача у межах спірних правовідносин на відповідність критеріям, передбаченим частиною другою статті 2 КАС України, Суд звертає увагу на таке.
Положеннями частини другої статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини першої статті 126 Конституції України незалежність і недоторканність судді гарантуються Конституцією і законами України.
Згідно з пунктом 3 частини шостої статті 126 Конституції України підставою для звільнення судді є вчинення істотного дисциплінарного проступку, грубе чи систематичне нехтування обов`язками, що є несумісним зі статусом судді або виявило його невідповідність займаній посаді.
Положеннями пункту 4 частини першої статті 131 Конституції України визначено, що в Україні діє ВРП, яка ухвалює рішення про звільнення судді з посади.
Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд, визначає Закон № 1402-VIII.
Відповідно до статті 108 Закону № 1402-VIII дисциплінарне провадження щодо судді здійснюють дисциплінарні палати ВРП у порядку, визначеному Законом № 1798-VIII, з урахуванням вимог цього Закону.
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 109 Закону № 1402-VIII до суддів може застосовуватися дисциплінарне стягнення у виді подання про звільнення судді з посади.
Відповідно до частини другої вказаної статті під час обрання виду дисциплінарного стягнення стосовно судді враховуються характер дисциплінарного проступку, його наслідки, особа судді, ступінь його вини, наявність інших дисциплінарних стягнень, інші обставини, що впливають на можливість притягнення судді до дисциплінарної відповідальності. Дисциплінарне стягнення застосовується з урахуванням принципу пропорційності.
Положеннями частини восьмої статті 109 Закону № 1402-VIII дисциплінарне стягнення у виді подання про звільнення судді з посади застосовується у разі: 1) вчинення суддею істотного дисциплінарного проступку, грубого чи систематичного нехтування обов`язками, що є несумісним зі статусом судді або виявило його невідповідність займаній посаді; 2) порушення суддею обов`язку підтвердити законність джерела походження майна.
Згідно з частиною дев`ятою статті 109 Закону № 1402-VIII істотним дисциплінарним проступком або грубим нехтуванням обов`язками судді, що є несумісним зі статусом судді або виявляє його невідповідність займаній посаді, може бути визнаний, зокрема, будь-який з таких фактів:
1) суддя допустив поведінку, що порочить звання судді або підриває авторитет правосуддя, у тому числі в питаннях моралі, чесності, непідкупності, відповідності способу життя судді його статусу, дотримання інших етичних норм та стандартів поведінки, які забезпечують суспільну довіру до суду;
2) суддя вчинив дисциплінарний проступок, маючи непогашене дисциплінарне стягнення (крім попередження чи догани), або має два непогашених дисциплінарних стягнення;
3) установлено факт недоброчесної поведінки судді, у тому числі здійснення суддею або членами його сім`ї витрат, що перевищують доходи такого судді та доходи членів його сім`ї, законність джерел яких підтверджена; встановлення невідповідності рівня життя судді задекларованим ним та членами його сім`ї майну і доходам; використання статусу судді з метою незаконного отримання ним або третіми особами матеріальних благ або іншої вигоди;
4) суддю визнано судом винним у вчиненні корупційного правопорушення або правопорушення, пов`язаного з корупцією;
5) суддя не виконав вимоги рішення органу, що здійснює дисциплінарне провадження щодо судді, ухваленого на підставі пункту 4 частини першої цієї статті, або за результатами кваліфікаційного оцінювання, призначеного відповідно до пункту 4 частини першої цієї статті, суддя не підтвердив здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді;
6) суддя умисно не подав декларацію доброчесності чи декларацію родинних зв`язків у встановлені строки або умисно задекларував недостовірні (в тому числі неповні) твердження у декларації доброчесності;
7) суддя допустив інше грубе порушення закону, що підриває суспільну довіру до суду.
Відповідно до статті 112 Закону № 1402-VIII суддя може бути звільнений з посади виключно з підстав, визначених частиною шостою статті 126 Конституції України. Рішення про звільнення судді з посади ухвалює ВРП у порядку, встановленому Законом № 1798-VIII.
Положеннями статті 115 Закону № 1402-VIII визначено, що відповідно до пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України вчинення істотного дисциплінарного проступку, грубе чи систематичне нехтування обов`язками, що є несумісним зі статусом судді або виявило його невідповідність займаній посаді, є підставою для звільнення судді з посади. 
Факти, що свідчать про вчинення істотного дисциплінарного проступку, грубе чи систематичне нехтування обов`язками, що є несумісним зі статусом судді або виявило його невідповідність займаній посаді, мають бути встановлені ВРП (її відповідним органом).
Статус, повноваження, засади організації та порядок діяльності ВРП визначає Закон 1798-VIII, статтею 1 якого визначено, що ВРП є колегіальним, незалежним конституційним органом державної влади та суддівського врядування, який діє в Україні на постійній основі для забезпечення незалежності судової влади, її функціонування на засадах відповідальності, підзвітності перед суспільством, формування доброчесного та високопрофесійного корпусу суддів, додержання норм Конституції і законів України, а також професійної етики в діяльності суддів і прокурорів.
Відповідно до статті 18 Закону № 1798-VIII ВРП є повноважною за умови обрання (призначення) на посаду щонайменше п`ятнадцяти членів, серед яких більшість становлять судді (включаючи суддів у відставці), та складення ними присяги.
Частиною першою статті 56 Закону № 1798-VIII передбачено, що питання про звільнення судді з підстав, визначених пунктами 2, 3, 5 та 6 частини шостої статті 126 Конституції України, розглядається на засіданні ВРП.
Згідно з положеннями частини третьої статті 56 Закону № 1798-VIII питання про звільнення судді з підстав, визначених пунктами 3 та 6 частини шостої статті 126 Конституції України, ВРП розглядає на підставі подання Дисциплінарної палати про звільнення судді.
Відповідно до частини шостої статті 56 Закону № 1798-VIII за результатами розгляду питання про звільнення судді з підстав, визначених пунктами 2, 3, 5 та 6 частини шостої статті 126 Конституції України, ВРП ухвалює вмотивоване рішення.
Положеннями частини другої статті 57 Закону № 1798-VIII визначено, що рішення ВРП про звільнення судді з підстав, визначених пунктами 3 та 6 частини шостої статті 126 Конституції України, може бути оскаржене та скасоване виключно з таких підстав: 1) склад Вищої ради правосуддя, який ухвалив відповідне рішення, не мав повноважень його ухвалювати; 2) рішення не підписано будь-ким із складу членів Вищої ради правосуддя, які брали участь у його ухваленні; 3) рішення не містить посилань на визначені законом підстави звільнення судді та мотиви, з яких Вища рада правосуддя дійшла відповідних висновків.
Отже, підстави для оскарження та скасування рішення про звільнення судді з підстав, визначених, зокрема, пунктом 3 частини шостої статті 126 Конституції України є вичерпними та не підлягають розширеному тлумаченню.
За змістом частини першої статті 5, частини другої статті 30 Закону № 1798-VIII ВРП складається з двадцяти одного члена. Засідання ВРП у пленарному складі є повноважним, якщо в ньому бере участь більшість від складу ВРП.
Як вбачається з витягу протоколу № 52 засідання ВРП від 17.06.2025, на засіданні були присутніми 14 її членів, тобто більшість від складу, 14 з яких проголосували «за» звільнення позивачки з посади судді, «проти» - 0.
Отже, оскаржуване рішення ВРП від 17.06.2025 № 1289/0/15-25 ухвалено повноважним складом ВРП та підписано усіма її членами, які брали участь в його ухваленні.
Таким чином, підстав до скасування оскаржуваного рішення відповідача, визначених пунктами 1 та 2 частини другої статті 57 Закону № 1798-VIII, немає.
Оцінюючи рішення ВРП від 17.06.2025 № 1289/0/15-25 на його відповідність пункту 3 частини другої статті 57 Закону № 1798-VIII, колегія суддів уважає, що це рішення містить конкретну підставу звільнення позивачки, визначену Конституцією України, та є вмотивованим.
Так, підставою для звільнення ОСОБА_1 з посади судді стало рішення Третьої Дисциплінарної палати ВРП від 15.01.2025 № 60/3дп/15-25, залишене в силі рішенням ВРП від 20.05.2025 № 1068/0/15-25, про притягнення її до дисциплінарної відповідальності у виді подання про звільнення її з посади судді.
При цьому зазначене рішення ВРП від 20.05.2025 № 1068/0/15-25 було предметом судового розгляду в порядку, визначеному частиною сьомою статті 266 КАС України, і Велика Палата Верховного Суду постановою від 27.11.2025 у справі № 990SCGC/31/25 (провадження № 11-266сап25) відмовила у задоволенні скарги ОСОБА_1 . 
Вказане судове рішення Великої Палати Верховного Суду мотивоване тим, що ВРП під час прийняття рішення від 20.05.2025 № 1068/0/15-25 діяла в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Законом № 1798-VIII, а визначені статтею 52 цього Закону підстави для скасування рішення ВРП - відсутні.
Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові вказала, що зазначені у рішенні від 20.05.2025 
№ 1068/0/15-25 висновки ВРП щодо вчинення суддею ОСОБА_1 дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 3 частини першої статті 106 Закону № 1402-VIII, є належним чином умотивованими, ґрунтуються на доказах, а застосований вид дисциплінарного стягнення є пропорційним.
Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно з положеннями частини четвертої статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду в адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Отже, в силу вимог частини четвертої статті 78 КАС України факт вчинення позивачкою істотного дисциплінарного проступку та, як наслідок, правомірність рішення ВРП, ухваленого за результатами розгляду скарги на рішення її дисциплінарного органу про застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді подання про її звільнення з посади, не потребують доказування.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.12.2021 у справі № 9901/132/20 (провадження № 11-283заі21) дійшла висновку про те, що в межах судового розгляду, предметом якого є законність рішення ВРП про звільнення судді, не можуть оцінюватись обставини дисциплінарної справи відносно судді (у тому числі мотиви ВРП й оцінка нею обставин, що стали підставою для прийняття рішення в межах дисциплінарного провадження стосовно судді, а також окремі процедурні рішення цього органу).
Рішення ВРП про звільнення судді з посади не є рішенням про притягнення судді до дисциплінарної відповідальності, а лише приймається на його підставі, за своєю суттю таке рішення є кадровим.
Аналогічна позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.10.2021 у справі № 9901/392/20 (провадження № 11-268заі21), від 25.11.2021 у справі № 11-777сап19 (провадження № 11-292заі21) та інших.
Оскільки оскаржуване рішення ВРП від 17.06.2025 № 1289/0/15-25 містить посилання на рішення Третьої Дисциплінарної палати ВРП від 15.01.2025 № 60/3дп/15-25 та рішення ВРП від 20.05.2025 
№ 1068/0/15-25, а, отже, містить визначені законом мотиви звільнення судді, з яких ВРП дійшла відповідних висновків.
З огляду на наведене, ураховуючи, що на момент вирішення Судом цієї справи за позовом ОСОБА_1 до ВРП про оскарження рішення про її звільнення з посади судді, рішення Третьої Дисциплінарної палати ВРП від 15.01.2025 № 60/3дп/15-25 та рішення ВРП від 20.05.2025 № 1068/0/15-25, які містять кваліфікацію дій ОСОБА_1 , як істотного дисциплінарного проступку та її притягнення до дисциплінарної відповідальності переглянуті у судовому порядку та визнані законними і обґрунтованими, колегія судів Верховного Суду доходить висновку, що рішення ВРП від 17.06.2025 № 1289/0/15-25 про звільнення ОСОБА_1 з посади судді прийнято на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством, і підстави для його скасування - відсутні.
Щодо посилання позивачки на незаконність оскаржуваного рішення ВРП з огляду на порушення відповідачем її прав, оскільки вказане рішення було ухвалено без її участі, у період коли вона перебувала на лікарняному, колегія суддів КАС ВС зазначає таке.
З матеріалів справи вбачається, що позивачка та її представник належним чином повідомлялись про засідання ВРП, які було призначені на 03.06.2025 та 17.06.2025. При цьому відповідачем 03.06.2025 було відкладено розгляд матеріалів щодо ОСОБА_1 з огляду на клопотання її представника про неможливість у цей день бути присутнім на засіданні ВРП.
Відповідно до частини п`ятої статті 30 Закону № 1798-VIII особа, питання щодо якої має розглядатися Вищою радою правосуддя, повідомляється про такий розгляд не пізніш як за десять календарних днів до дня засідання, крім випадків, якщо законом не вимагається участь такої особи у засіданні, а також якщо інше не визначено цим Законом.
Згідно з частиною шостою статті 30 Закону № 1798-VIII особа вважається належним чином повідомленою, якщо повідомлення направлено на адресу її місця проживання чи перебування або на адресу суду чи прокуратури, де така особа обіймає посаду, а за неможливості такого направлення - розміщене на офіційному веб-сайті Вищої ради правосуддя.
Положеннями частини третьої статті 56 Закону № 1798-VIII визначено, що питання про звільнення судді з підстав, визначених пунктами 3 та 6 частини шостої статті 126 Конституції України (вчинення суддею істотного дисциплінарного проступку, грубе чи систематичне нехтування обов`язками, що є несумісним зі статусом судді або виявило його невідповідність займаній посаді; порушення суддею обов`язку підтвердити законність джерела походження майна), Вища рада правосуддя розглядає на підставі подання Дисциплінарної палати про звільнення судді.
Суддя, стосовно якого розглядається питання про звільнення, повідомляється про засідання Вищої ради правосуддя у порядку, визначеному цим Законом. Неявка судді на засідання незалежно від причин не перешкоджає розгляду питання за його відсутності.
Враховуючи належне повідомлення ОСОБА_1 та її представника про розгляд питання про її звільнення з посади судді, відповідач при прийнятті оскаржуваного рішення діяв правомірно та відповідно до вимог чинного законодавства.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.
За правилами статті 139 КАС України понесені позивачкою витрати у виді судового збору за подання позову у цій справі відшкодуванню не підлягають.
На підставі викладеного та керуючись статтями 139, 241-246, 266, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
вирішив:
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя про визнання протиправним та скасування рішення від 17 червня 2025 року № 1289/0/15-25 - відмовити. 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення Верховного Суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після набрання законної сили рішенням Великої Палати Верховного Суду за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до Великої Палати Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча суддя І.Л. Желтобрюх 
Судді О.В. Білоус 
Н. Є. Блажівська 
О.О. Шишов 
М.М. Яковенко

Повний текст рішення складено 21 травня 2026 року.