ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
16.06.2026	Справа № 910/1544/26	

Господарський суд міста Києва у складі судді Ярмак О.М., за участю секретаря судового засідання Легкої А.С., розглянувши господарську справу
за позовом Київської міської ради
до Товариства з обмеженою відповідальністю “СТЕЛТЕКС-ТРОЄЩИНА”
про стягнення 29 751 659,75 грн 

Представники сторін: відповідно до протоколу судового засідання.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Київська міська рада звернулась до Господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю “СТЕЛТЕКС-ТРОЄЩИНА” з вимогою про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за користування земельною ділянкою площею 4,2311 га (кадастровий номер 8000000000:62:095:0052) на перетині вул. Милославської та просп. Володимира Маяковського (вул. Маяковського, буд. 2-Д), у Деснянському районі міста Києва за період з 11.08.2022 по 10.11.2024 та земельною ділянкою площею 2,1663 га (кадастровий номер 8000000000:62:095:0053) на перетині вул. Милославської та просп. Володимира Маяковського (вул. Маяковського, буд. 2-Г), у Деснянському районі міста Києва за період з 11.08.2022 по 10.11.2024 у сумі 29 751 659,75 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані користуванням відповідачем земельною ділянкою без укладення договору оренди та не сплатою орендної плати.
Господарський суд міста Києва ухвалою від 20.02.2026 прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі, ухвалив справу розглядати за правилами загального позовного провадження.
10.03.2026 відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечував, посилаючись на безпідставність і необґрунтованість пред`явленого позову, а також суперечливість іншим судовим рішенням та позиції самого позивача.
13.03.2026 позивач подав суду відповідь на відзив, в якій проти викладених відповідачем у відзиві обставинах заперечував.
20.04.2026 відповідач подав суду клопотання про долучення доказів.
19.05.2026 відповідач подав суду додаткові пояснення у справі.
19.05.2026 суд протокольною ухвалою закрив підготовче провадження та призначив розгляд справи по суті.
У судовому засіданні 16.06.2026 судом оголошено вступну та резолютивну частину рішення відповідно до ст. 240 ГПК України.
Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва
ВСТАНОВИВ:
відповідно до статті 83 Земельного кодексу України територіальна громада міста Києва в особі Київської міської ради є власником земельної ділянки площею 4,2311 га (кадастровий номер 8000000000:62:095:0052) на перетині вул. Милославської та просп. Володимира Маяковського (вул. Маяковського, буд. 2-Д), у Деснянському районі міста Києва (далі – Земельна ділянка – 1) та земельної ділянки площею 2,1663 га (кадастровий номер 8000000000:62:095:0053) на перетині вул. Милославської та просп. Володимира Маяковського (вул. Маяковського, буд. 2-Г), у Деснянському районі міста Києва (далі – Земельна ділянка – 2). 
Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-8000846492018 від 02.11.2018 державна реєстрація земельної ділянки з кадастровим номером 8000000000:62:095:0052 площею 4,2311 га за адресою: на перетині вул. Милославської та просп. Володимира Маяковського (вул. Маяковського, буд. 2-Д), у Деснянському районі міста Києва, цільове призначення: 03.10 Для будівництва та обслуговування будівель ринкової інфраструктури (адміністративних будинків, офісних приміщень та інших будівель громадської забудови, які використовуються для здійснення підприємницької та іншої діяльності пов`язаної з отриманням прибутку), проведена 02.11.2018 Головним управлінням Держгеокадастру у м. Києві на підставі технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок від 20.07.2018. 
Таким чином, Земельна ділянка-1 сформована та є об`єктом цивільних прав у розумінні ст. 79-1 Земельного кодексу України з 02.11.2018. 
Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-8000846502018 від 02.11.2018, державна реєстрація земельної ділянки з кадастровим номером 8000000000:62:095:0053 площею 2,1663 га за адресою: на перетині вул. Милославської та просп. Володимира Маяковського (вул. Маяковського, буд. 2-Г), у Деснянському районі міста Києва, цільове призначення: 03.10 Для будівництва та обслуговування будівель ринкової інфраструктури (адміністративних будинків, офісних приміщень та інших будівель громадської забудови, які використовуються для здійснення підприємницької та іншої діяльності пов`язаної з отриманням прибутку), проведена 02.11.2018 Головним управлінням Держгеокадастру у м. Києві на підставі технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок від 20.07.2018. 
Отже, Земельна ділянка-2 сформована та є об`єктом цивільних прав у розумінні ст. 79-1 Земельного кодексу України з 02.11.2018. Згідно з інформаційною довідкою від 29.01.2026 № 462114742 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, на Земельній ділянці-1 розташовані нежитлові будівлі, загальною площею 140,2 кв.м, (нежитлова будівля літ. «А» -35.8 кв.м., нежитлова будівля літ. «Б» - 32,9 кв.м., нежитлова будівля літ. «В» - 19,3 кв.м., нежитлова будівля літ. «Г» -23,5 кв.м., нежитлова будівля літ. «Д» - 28,7 кв.м., що у спірний період перебуває у приватній власності ТОВ «СТЕЛТЕКС-ТРОЄЩИНА» (відповідача) на підставі договору купівлі-продажу нежитлових будівель від 11.08.2022 № 2876, право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 11.08.2022, номер відомостей про речове право 47573455.
Згідно з інформаційною довідкою від 29.01.2026 № 462114890 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, на Земельній ділянці-2 розташовані нежитлові будівлі, загальною площею 68,7 кв.м, (нежитлова будівля літ. «А» -35.8 кв.м., нежитлова будівля літ. «Б» - 32,9 кв.м., що у спірний період перебуває у приватній власності відповідача на підставі договору купівлі-продажу нежитлових будівель від 11.08.2022 № 2874, право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 11.08.2022, номер відомостей про речове право 47573369. 
Вказане нерухоме майно набуто на підставі договорів купівлі продажу нежитлових будівель (від 11.08.2022 № № 2873, 2874) продавцем за якими виступало Приватне акціонерне товариство «КВАДРАТ-УКРАЇНА». 
Водночас, рішенням Господарського суду міста Києва від 22.04.2024 у справі № 910/6312/22 припинено право власності ПрАТ «КВАДРАТ-УКРАЇНА» на зазначене майно та відповідно до інформації яка міститься в інформаційній довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 11.11.2024 припинено право власності у ПрАТ «КВАДРАТ-УКРАЇНА». 
Положення Земельного кодексу України регламентує перехід прав на земельну ділянку, пов`язаний з переходом права на будинок, будівлю або споруду. 
За змістом статей 122, 123, 124 ЗК України міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки. 
Відповідно до частин 1, 2 статті 120 цього Кодексу (у редакції, чинній на час набуття відповідачем права власності на нежитлову будівлю, розташовану на спірній земельній ділянці) у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.
Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.
Звідси власник нерухомого майна має право на користування земельною ділянкою, на якій воно розташоване. Ніхто інший, окрім власника об`єкта нерухомості, не може претендувати на земельну ділянку, оскільки вона зайнята об`єктом нерухомого майна. 
Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у постанові від 15.12.2021 у справі № 924/856/20.
Таким чином, положення глави 15, статей 120, 125 Земельного кодексу України, статті 1212 Цивільного кодексу України дають підстави вважати, що до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права на земельну ділянку, на якій розташований цей об`єкт, ураховуючи принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди, особа яка придбала такий об`єкт стає фактичним користувачем тієї земельної ділянки, на якій такий об`єкт нерухомого майна розташований, а відносини з фактичного користування земельною ділянкою без оформлення прав на цю ділянку (без укладення договору оренди тощо) та недоотримання її власником доходів у виді орендної плати є за своїм змістом кондикційними.
Отже, вимоги чинного законодавства поклали на відповідача обов`язок з вирішення питання землекористування земельною ділянкою, на якій розміщено нерухомий об`єкт, який було придбано на підставі правочину.
Таким чином, із дня набуття права власності на об`єкт нерухомого майна відповідач, як власник такого майна, став фактичним користувачем земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, тому саме із цієї дати у відповідача виник обов`язок належно оформити правовідносини щодо користування земельною ділянкою (укласти відповідний договір та оформити речові права на земельну ділянку), а також обов`язок сплачувати за користування земельною ділянкою, на якій розташовано майно.
Тому доводи відповідача з приводу не визначення моменту оформлення правовідносин щодо користування земельною ділянкою є безпідставними.
Позивач зазначив, що відповідач набувши у власність нерухоме майно, право власності або користування на земельну ділянку, на якій воно розташоване, не оформив. Договір оренди вказаної земельної ділянки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно не зареєстрований.
Звертаючись із даним позовом до суду, позивач вказав, що відповідач, як власник нерухомого майна на спірних земельних ділянках, використовує їх безоплатно та без достатньої правової підстави, що є підставою для стягнення з нього безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати, що становить 29 751 659,75 грн.
Згідно зі ст. 80 Земельного кодексу України суб`єктами права на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування.
Відповідно до ч. 1 ст. 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці (крім земель державної, комунальної власності), право власності на таку земельну ділянку одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача такого об`єкта без зміни її цільового призначення. У разі якщо відчужувачу (попередньому власнику) такого об`єкта належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку, до набувача цього об`єкта переходить право власності на таку частку. При вчиненні правочину, що передбачає перехід права власності на зазначений об`єкт, мають дотримуватися вимоги частини шістнадцятої цієї статті.
Згідно з ч. 1 ст. 141 Земельного кодексу України підставою припинення права користування земельною ділянкою є набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці.
За змістом ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.
Згідно з ч. 1 ст. 122 Земельного кодексу України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.
Статтею 124 Земельного кодексу України визначено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 1 Закону України “Про оренду землі” оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (ст. 13 Закону України “Про оренду землі”).
Згідно зі ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав та оформлюються відповідно до Закону України “Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень” (ст. 126 Земельного кодексу України).
Наявними в матеріалах справи доказами підтверджується, що згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, на Земельній ділянці-1 розташовані нежитлові будівлі, загальною площею 140,2 кв.м, що у спірний період перебували у приватній власності відповідача на підставі договору купівлі-продажу нежитлових будівель від 11.08.2022 № 2876, право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 11.08.2022, номер відомостей про речове право 47573455. 
На Земельній ділянці-2 розташовані нежитлові будівлі, загальною площею 68,7 кв.м, що у спірний період перебували у приватній власності відповідача на підставі договору купівлі-продажу нежитлових будівель від 11.08.2022 № 2874, право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 11.08.2022, номер відомостей про речове право 47573369. 
Як встановлено матеріалами справи протягом спірного періоду 11.08.2022 по 10.11.2024 відповідач був власником нерухомого майна, а також фактичним користувачем спірних земельних ділянок, на яких такі об`єкти нерухомого майна розташовані.
Всупереч ст. 74 ГПК України доказів зворотного відповідачем не подано.
Водночас матеріали справи не містять доказів належного оформлення відповідачем права користування вказаними земельними ділянками, шляхом укладення відповідного договору оренди з Київською міською радою та державної реєстрації такого права. 
Проте, відсутність належним чином оформлених орендних правовідносин, не звільняє від обов`язку відповідача оплачувати вартість користування земельною ділянкою, якою він безпосередньо користується, як власник нерухомого майна, розміщеного на ділянці.
Поряд з цим, відповідно до ст. 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону. 
У разі надання земельної ділянки в оренду укладається договір оренди земельної ділянки, яким за положенням ч. 1 ст. 21 Закону України “Про оренду землі” визначається орендна плата за землю як платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.
Плата за землю справляється у вигляді земельного податку або орендної плати, що визначається залежно від грошової оцінки земель.
Слід зазначити, що із дня набуття права власності на об`єкт нерухомого майна власник цього майна стає фактичним користувачем земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, а тому саме із цієї дати у власника об`єкта нерухомого майна виникає обов`язок сплати за користування земельною ділянкою, на якій таке майно розташовано. При цьому до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права на земельну ділянку, на якій розташований цей об`єкт, такі кошти є безпідставно збереженими. Відповідний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 05.08.2022 у справі № 922/2060/20. 
Верховний Суд у постановах від 16.09.2020 у справі № 922/3361/19, від 02.06.2020 у справі № 922/2417/19, від 12.03.2019 у справі № 916/2948/17, від 09.04.2019 у справі № 922/652/18 неодноразово зазначав, що при розгляді справ про стягнення безпідставно збережених коштів у вигляді недоотриманої плати підлягають встановленню обставини, зокрема, чи є земельна ділянка сформованим об`єктом цивільних прав протягом усього періоду, зазначеного у позові.
Згідно зі ст. 79 Земельного кодексу України земельна ділянка є сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера та реєстрації її у Державному земельному кадастрі.
Відповідно до ст. 14.1.125, 14.1.136, 288.5 Податкового кодексу України орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є обов`язковим платежем, а його розмір визначається на підставі законодавчих актів, тобто є регульованою ціною. Згідно зі ст. 284 Податкового кодексу України органи самоврядування встановлюють ставки плати за землю, що сплачується на відповідній території.
Відповідно до ст. 20 Закону України “Про оцінку земель” за результатами бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок складається технічна документація, а за результатами проведення експертної грошової оцінки земельних ділянок складається звіт. Дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель. Технічна документація з нормативної грошової оцінки земельних ділянок у межах населених пунктів затверджується відповідною сільською, селищною і міською радою.
Згідно з ч. 3 ст. 23 Закону України “Про оцінку земель” витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається органами, що здійснюють ведення Державного земельного кадастру.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 09.11.2021 у справі № 905/1680/20 зазначила, що витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки - це роздруковані за допомогою програмного забезпечення актуальні дані про земельну ділянку, які є у Державному земельному кадастрі та технічній документації з нормативної грошової оцінки земель станом на певну дату. Витяг з нормативної грошової оцінки земельної ділянки може бути доказом проведення такої оцінки та визначати дані про таку оцінку як на момент його видачі, так за попередній період за умови, що нормативно-грошова оцінка земельної ділянки була сталою та не зазнала змін у цей період.
Положеннями п. 288.5.1 ст. 288 Податкового кодексу України визначено, що розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу для земельних ділянок, нормативно грошову оцінку яких проведено, - у розмірі не більше 3 відсотків їх нормативної грошової оцінки. 
Відповідно до Витягу із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок від 04.02.2026 № НВ-9941405942026 вартість земельної ділянки з кадастровим номером 8000000000:62:095:0052 на 2026 рік становить 222 830 683,46 грн.
Відповідно до Витягу із технічної документації з нормативної грошової так, відповідно до Витягу із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок від 04.02.2026 № НВ-9941407562026 вартість земельної ділянки з кадастровим номером 8000000000:62:095:0053 в 2026 році становить 114 088 088,11 грн.
Враховуючи те, що 11.08.2022 відповідачем набуто право власності на вказане нерухоме майно, початком нарахування плати за користування земельною ділянкою комунальної власності є 11.08.2022 (дата набуття права власності нерухомого майна) до 10.11.2024 (день, що передує дату припинення права власності).
Відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 02.11.2018 № НВ-8000846502018, земельна ділянка з кадастровим номером 8000000000:62:095:0053 належить до земель з видом цільового призначення – 03.10 Для будівництва та обслуговування будівель ринкової інфраструктури (адміністративних будинків, офісних приміщень та інших будівель громадської забудови, які використовуються для здійснення підприємницької та іншої діяльності, пов`язаної з отриманням прибутку). 
Ставка орендної плати визначається за період з 11.08.2022 – 31.12.2022 відповідно до Додатка 11 до рішення Київської міської ради «Про бюджет міста Києва на 2022 рік» від 09.12.2021 № 3704/3745; 01.01.2023-31.12.2023 -відповідно до Додатка 11 до рішення Київської міської ради «Про бюджет міста Києва на 2023 рік» від 08.12.2022 № 5828/5869; 01.01.2024 – 10.11.2024 - відповідно до Додатка 11 до рішення Київської міської ради «Про бюджет міста Києва на 2024 рік» від 14.12.2023 № 7531/7572, де визначені розміри орендної плати за земельні ділянки комунальної власності територіальної громади міста Києва (у відсотках від нормативної грошової оцінки). До земель з видом цільового призначення – 03.10 Для будівництва та обслуговування будівель ринкової інфраструктури (адміністративних будинків, офісних приміщень та інших будівель громадської забудови, які використовуються для здійснення підприємницької та іншої діяльності, пов`язаної з отриманням прибутку), застосовується ставка орендної плати - 5%.
Відповідно до розрахунку проведеного позивачем, розмір безпідставно збережених коштів за фактичне користування відповідачем спірними земельними ділянками за період з з 11.08.2022 по 10.11.2024 становить 29 751 659,75 грн.
Суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок за вказаний період, вважає його обгрунтованим та арифметично вірним. Суд визнає правомірним нарахування відповідачу плати за користування земельною ділянкою в сумі 29 751 659,75 грн.
Заперечення відповідача з цього приводу необгрунтовані, оскільки доказами не підтверджені.
Відповідно до частин 1, 2 ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Згідно зі ст. 1214 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна.
Таким чином предметом регулювання глави 83 Цивільного кодексу України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 Цивільного кодексу України.
Отже, за змістом приписів глави 83 Цивільного кодексу України для кондикційних зобов`язань характерним є, зокрема, приріст майна в набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої. Обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна.
З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що відповідач, як фактичний користувач земельної ділянки у спірний період, без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, а тому відповідач зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини 1 статті 1212 Цивільного кодексу України.
Аналогічний за змістом висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі 629/4628/16-ц, постановах Верховного Суду України від 30.11.2016 у справі № 922/1008/15, від 16.09.2020 у справі № 922/3361/19, від 24.06.2020 у справі 922/2414/19, від 17.03.2020 у справі № 917/353/19.
Частинами 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Зважаючи на вищенаведене, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.
Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.
Керуючись статтями 86, 129, 233, 236, 236-240, 250-252 Господарського процесуального кодексу України, суд
ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.
2. Стягнути Товариства з обмеженою відповідальністю “Стелтекс-Троєщина” (04070, місто Київ, Набережне шосе, будинок 28, код 36149000) на користь Київської міської ради (01044, місто Київ, вулиця Хрещатик, будинок, 36, код 22883141) 29 751 659 (двадцять дев`ять мільйонів сімсот п`ятдесят одну тисячу шістсот п`ятдесят дев`ять) грн. 75 коп. безпідставно набутих коштів, 357 019 (триста п`ятдесят сім тисяч дев`ятнадцять) грн. 92 коп. судового збору.
3. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до статті 241 ГПК України та може бути оскаржене до апеляційної інстанції в строки та порядку передбаченому розділом ІV ГПК України.
Повне рішення складене 01.07.2026

Суддя О.М.Ярмак