ЄУН: 336/8128/25
Провадження №: 2/336/424/2026 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2026 року м. Запоріжжя
Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Галущенко Ю.А., за участі секретаря судового засідання Прохорової А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - 

ВСТАНОВИВ:
Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» (далі - позивач) адвокат Столітній М.М. через підсистему «Електронний суд» звернувся з позовом до ОСОБА_1 (далі - відповідач), про стягнення заборгованості за кредитним договором №1498097 від 16.03.2024 в сумі 248 750,00 грн. Крім того позивачем заявлено вимогу, в порядку ч. 10, 11 ст.265 ЦПК України органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання цього рішення, нараховувати інфляційні втрати і 3% річних відповідно до статті 625 ЦК України починаючи з дати набрання рішення суду законної сили до моменту виконання рішення в частині задоволеної суми заборгованості і стягнути отриману суму інфляційних втрат і 3 % річних. Також позивач просить стягнути з відповідача сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 10 000,00 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 16 березня 2024 року між ТОВ «Слон Кредит» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту № 1498097. Кредитний договір з споживачем укладається в електронній формі за допомогою ІКС Товариства, доступ до якої забезпечується через Веб-сайт (Мобільний застосунок «SlonCredit»). Відповідач підписав договір за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «М906».
Сума кредиту становить 25 000,00 грн. Строк кредиту 360 днів: з 16.03.2024 по 11.03.2025. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. На виконання умов вказаного Договору ТОВ «Слон Кредит» здійснило зарахування кредитних коштів у розмірі 25 000,00 грн. на платіжну картку відповідача № НОМЕР_1 , що підтверджується листом платіжного провайдера - ТОВ «Пейтек».
Згідно з договором факторингу № 24122024 від 24 грудня 2024 року ТОВ «Слон Кредит» відступило право вимоги, а ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» набуло право грошової вимоги до відповідача.
Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим у неї утворилась заборгованість у розмірі 248 750,00 грн., що складається з заборгованості по тілу кредиту 25 000,00 грн., нарахованих процентів первісним кредитом 175 625,00 грн., нарахованих процентів ТОВ «ФК «Фінстраст Капітал» за 77 календарних днів 48 125,00 грн.
У зв`язку з вищезазначеним, позивач вимушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав.
Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Галущенко Ю.А. від 10.09.2025, було відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Призначене підготовче засідання. Встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.
20.02.2026 та 07.04.2026 від відповідача ОСОБА_1 надійшли заяви про витребування доказів.
Ухвалою суду від 07.04.2026 в задоволенні заяви про витребування доказів відмовлено, підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду.
Представник позивача в судове засідання 03.06.2026 не прибув, в позовній заяві просив розглянути справу без участі позивача.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання також не прибула. 03.06.2026 через систему «Електронний суд» подала додаткові пояснення у справі, в яких просила відмовити в задоволенні позовних вимог ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» в частині стягнення надміру нарахованих процентів; здійснити перерахунок заборгованості з урахуванням вимог Закону «Про споживче кредитування», зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу; відмовити в задоволенні позовних вимог в частині покладення на орган (особу), який здійснювати примусове виконання рішення суду, обов`язку нараховувати та стягувати з відповідача інфляційні втрати та 3 % річних відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України за період набрання рішенням законної сили до моменту його фактичного виконання. В обґрунтування вказує, що згідно з п. 1.7.1 Договору встановлена процентна ставка 2,50% в день застосовується протягом строку дії кредиту, тобто протягом 360 днів. Згідно розрахунків заборгованості, наданих позивачем, нарахування відсотків за користування кредитними коштами на весь період (з 16.03.2024 по 11.03.2025) становив 2,5% за кожен день користування кредитом. Відповідно до ч. 5 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%. Статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» доповнено частиною п`ятою Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-ІХ від 22 листопада 2023 року, який набрав чинності з 24 грудня 2023 року. Положення частини 5 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» щодо обмеження максимального розміру денної процентної ставки вводяться в дію поетапно. Пунктом 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів 2,5 %; протягом наступних 120 днів 1,5 %. Відповідно до п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» дія пункту 5розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Оскільки договір про споживчий кредит № 1498097 від 16.03.2024 укладено після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», відтак положення цього Закону застосовуються до вищевказаного кредитного договору, на підставі якого з відповідача стягується заборгованість. З розрахунку заборгованості вбачається, що з 16.03.2024 позичальнику нараховувалися проценти за користування кредитними коштами 2,5 % за кожен день користування кредитом. Тоді як у період з 23.04.2024 по 20.08.2024 відсоткова ставка не могла перевищувати 1,5 %, а у період з 21.08.2024 по 11.03.2025 - не більше 1 %. Таким чином, розмір відсотків з 16.03.2024 по 22.04.2024 складає : 25000грн *2,5 % *38 днів -23750 гривень, з 23.04.2024 по 20.08.2024: 25000*1,5%*120 днів =45000 гривень, з 21.08.2024 по 11.03.2025: 25000*1%*203=50750 гривень. Всього 119 500 грн. Встановлення реальної річної процентної ставки у розмірі 90465,55% (п.1.9.1 Договору) від чистої суми кредиту 25000,00 грн. (п.1.10.1) свідчить про очевидну не співмірність фінансового навантаження для споживача, порушення принципів добросовісності, розумності та справедливості, а також про істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків сторін. Також, посилання позивача на частини десяту та одинадцяту статті 265 ЦПК України не свідчить про обов`язок суду зазначати у рішенні про подальше нарахування інфляційних втрат та 3% річних до моменту виконання рішення, позивачем не доведено наявність ризиків невиконання майбутнього судового рішення.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідив матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що 16 березня 2024 року між ТОВ «Слон Кредит» та ОСОБА_1 укладено Договір № 1498097 про надання споживчого кредиту по продукту «Комфортний» (а.с. 39-48).
На умовах, встановлених Договором, ТОВ «Слон Кредит» зобов`язується надати споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором (п. 1.2 Договору).
Відповідно до п. 1.3 Договору сума кредиту складає 25 000,00 грн.
Згідно із п. 1.4. Договору строк кредиту 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Графік платежів), що є додатком №1 до Договору.
Тип процентної ставки фіксована (п.1.5 договору), стандартна процентна ставка -2,50%; в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього Договору (п. 1.5.1 Договору).
У відповідності до п. 1.7 Договору денна процентна ставка на дату укладення Договору за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом складає 2,50% в день.
Загальні витрати на дату укладення Договору за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом складають 225 000,00 грн. Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення Договору за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом складає 90 465,53% річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення Договору за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом складає 250 000,00 грн (п. 1.8-1.10.1 Договору).
Кошти кредиту надаються товариством у безготівкові формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 (п. 2.1 Договору).
Нарахування процентів за Договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт» (п.3.1 договору). Сторони домовились, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно Графіка платежів, крім випадку визначеного в пп.5.3. Договору. (п.5.1 цього Договору).
Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронними підписами сторін та діє протягом строку, вказаного в п.1.4.Договору (включно), а у випадку, якщо після закінчення вказаного строку, за Договором будуть наявні невиконані грошові зобов`язання, Договір продовжує діяти до повного виконання споживачем зобов`язань за ним. (п.9.2 цього Договору ).
Відповідно до зазначених вище умов Договору ТОВ «Слон Кредит» свої зобов`язання перед ОСОБА_3 виконало та надало їй кредит у сумі 25 000,00 грн. шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № НОМЕР_1 , що підтверджується листом платіжного провайдера - ТОВ «Пейтек». За інформацією в листі ТОВ «Пейтек», відповідно до зазначеного договору № 1498097 було успішно перераховано грошові кошти у сумі 25 000,00 грн. на платіжну карту № НОМЕР_1 (а.с. 31).
Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитом, складеним первісним кредитором, заборгованість ОСОБА_1 складає 213 125,00, що складається із 25 000,00 грн. - заборгованості по тілу кредиту, 175 625,00 грн. - заборгованості по відсотках та 12 500,00 грн. - заборгованості по штрафам (а.с. 56).
24 грудня 2024 року між ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» та ТОВ «Слон Кредит» укладено Договір факторингу № 24122024 (а.с. 128-135).
Відповідно до умов Договору факторингу фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту (п. 1.1 Договору факторингу).
Перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі Реєстру боржників згідно Додатку № 3, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги (п. 1.2 Договору факторингу).
Відповідно до платіжної інструкції від 26.12.2024 № 6308 ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» сплатило ТОВ «Слон Кредит» 2 159 760,91 грн за відступлення грошових вимог за Договором факторингу (а.с. 62).
Згідно з актом прийому-передачі Реєстру боржників від 24.12.2024 за Договором факторингу № 24122024 ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» прийняло від ТОВ «Слон Кредит» право вимоги по боржниках в кількості 3 681, загальна сума простроченої заборгованості складає 96 204 174,51 грн (а.с. 144).
Із Витягу з реєстру боржників до Договору факторингу № 24122024 вбачається, що до позивача ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» перейшло право вимоги до відповідача за Договором № 1498097 від 16.03.2024 у сумі 213 125,00 грн.
У відповідності до розрахунку заборгованості за Договором 1498097 від 16.03.2024 про надання споживчого кредиту за 77 календарних днів (з 25.12.2024 по 11.03.2025), складеного позивачем, заборгованість відповідача перед позивачем складає 48 125,00 грн. (а.с.57-59). 
Отже, судом встановлено, що зміст спірних правовідносин, які виникли на даний час між позивачем ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» та відповідачем ОСОБА_1 є відносини, які пов`язані із укладанням кредитного договору, отриманням на його виконання грошових коштів (кредиту) у розмірі та на умовах встановлених договорами, а також їх поверненням та сплатою процентів за користування ними (кредитні правовідносини).
Норми права, які застосовував суд, та мотиви їх застосування.
Статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
В силу пункту 6 частини першої ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Із положень ч. 1 ст. 638 ЦК України слідує, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Частиною першою ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України (положення якої застосовуються до спірних правовідносин на виконання ч. 2 ст. 1054 ЦК України) позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
За змістом п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).
В силу ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Частиною першою ст. 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Як передбачено ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів.
За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів.
Кредитний договір має бути укладений у письмовій формі та підписаний сторонами, в тому числі із застосуванням електронного підпису.
Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору.
Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором.
Відступлення права вимоги означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором і новим кредитором. Одним із різновидів відступлення права вимоги є факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги).
Зобов`язання за договором повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства.
Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором.
Мотивована оцінка аргументів, наведених учасниками справи щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.
Суд за результатами оцінки доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, із врахуванням того, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, перевіривши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності для вирішення справи, дійшов таких висновків.
Судом встановлено, що позивачем у передбаченому законом порядку доведено належними та допустимими доказами те, що 16 березня 2024 року між ТОВ «Слон Кредит» та ОСОБА_1 укладено Договір № 1498097 про надання споживчого кредиту по продукту «Комфортний». Договір підписаний сторонами із застосуванням електронного підпису.
За кредитним Договором позичальник отримала кредитні коштів, які були перераховані ТОВ «Слон Кредит» на її картковий рахунок, що підтверджується листом платіжного провайдера - ТОВ «Пейтек» про успішне перерахування коштів у сумі 25 000,00 грн. на платіжну карту № НОМЕР_1 .
Разом з тим, відповідачем порушено погоджені умови Договору, внаслідок чого, як вбачається із розрахунку заборгованості за кредитом, складеним первісним кредитором, заборгованість ОСОБА_1 складає 213 125,00, що складається із 25 000,00 грн. - заборгованості по тілу кредиту, 175 625,00 грн. - заборгованості по відсотках та 12 500,00 грн. - заборгованості по штрафам.
У подальшому право вимоги за вказаним договором було передано позивачу ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал».
Із Витягу з реєстру боржників до Договору факторингу № 24122024 вбачається, що до позивача ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» перейшло право вимоги до відповідача за Договором № 1498097 від 16.03.2024 у сумі 213 125,00 грн.
ТОВ «Фінтраст Капітал» нарахувало відповідачу відсотки на суму основного боргу 25 000, 00 грн. за період з 25.12.2024-11.03.2025 у розмірі 48 125,00 грн. за відсотковою ставкою 2,5% відповідно до умов Договору, що підтверджується розрахунком заборгованості.
Що стосується стягнення відсотків за кредитним договором суд зазначає наступне.
Умовами договору № 1498097 про надання споживчого кредиту визначено, що відповідачка зобов`язалась сплатити відсотки за користування кредитом за зниженою відсотковою ставкою (п.1.5.2) та стандартною - 2,50% (п.1.5.1).
З наданого суду позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що відсотки в сумі 175625,00 грн. нараховані за період з 16.03.2024 по 11.12.2024 за відсотковою ставкою, визначеною у договорі.
Крім того, у позовній заяві позивач просить також стягнути з відповідачки відсотки, нараховані ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» за 77 календарних днів (з 25.12.2024 по 11.03.2025) за відсотковою ставкою в розмірі 2,5 % в сумі 48 125,00 грн. (а.с.57-59).
Однак, 22 листопада 2023 року прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-ІХ (набрав чинності 24.12.2023) (далі по тексту Закон №3498-ІХ), яким внесено зміни до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» (пп.6 п.5 Розділу І Закону № 3498-ІХ) та доповнено пунктом 17 розділ IV Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування» (п.п.13 п.5 Розділу І Закону № 3498-ІХ).
Відповідно до ч.5 ст.8 Закону, максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%.
При цьому, згідно п.17 розділ IV Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: - протягом перших 120 днів - 2,5 %; - протягом наступних 120 днів - 1,5 %.
Отже, як слідує з вищевказаних змін у законодавстві, що регулює питання споживчого кредитування, починаючи: з 24.12.2023 року денна ставка має бути не більше 2,5%, з 22.04.2024 - денна ставка не більше 1,5%, з 20.08.2024 - денна ставка не більше 1%.
Відповідно до п. 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 3498-ІХ, дія пункту 5 розділу I цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.
З матеріалів справи слідує, що відповідачка уклала кредитний договір з ТОВ «Слон Кредит» 16.03.2024 та16.03.2024 отримала кредитні кошти.
ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» всупереч положенням Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» з 16.03.2024 по 11.03.2025 нараховано відсотки за відсотковою ставкою 2,5% за кожен день користування кредитом. Тоді, як у період з 23.04.2024 по 20.08.2024 відсоткова ставка не могла перевищувати 1,5%, а у період з 21.08.2024 по 11.03.2025 - не більше 1%.
Таким чином, розмір відсотків з 16.03.2024 по 22.04.2024 складає: 25 000,00 грн. * 2,5% * 38 днів =23750 гривень, з 23.04.2024 по 20.08.2024: 25 000,00 грн. * 1,5% * 120 днів = 45 000,00 гривень, з 21.08.2024 по 11.03.2025: 25 000,00 грн. * 1% * 203 дні = 50750 гривень. Всього 119 500,00 гривень.
Отже, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості, яка складається із заборгованості за тілом кредиту - 25000,00 грн., загальних відсотків за користування кредитом нарахованих первісним кредитором та нарахованих позивачем за 77 календарних днів - 119 500,00 грн., всього 144 500,00 грн.
Що стосується позовних вимог щодо стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3% річних відповідно до ст.625 ЦПК України, суд зазначає наступне.
Позивачем також було заявлено вимогу в порядку частин десятої, одинадцятої статті 265 ЦПК України органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання цього рішення, нараховувати інфляційні втрати і 3% річних відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України за відповідною формулою. Роз`яснити органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання рішення суду, що у разі часткової сплати основного боргу, інфляційні втрати і 3% річних нараховуються на залишок заборгованості, що залишився, при цьому день часткової оплати не включається до періоду часу, за який може здійснюватися таке нарахування.
Відповідно до ч.10 та ч.11 ст.265 ЦПК України, суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування. Остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), який здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VII цього Кодексу.
Таким чином, норма ч.10 та ч.11ст. 265 ЦПК України передбачає, що суд може зазначити в рішенні про нарахування саме відсотків або пені, натомість позивач просить нарахувати інфляційні витрати та 3 % річних, відповідно до статті 625 ЦК України, що в розумінні Цивільного кодексу України є різним.
Однак, відповідно до п.18 Перехідних положень Цивільного кодексу України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Враховуючи наведене та те, що вказані кредитні правовідносини у даній справі виникли 16.03.2024, тобто у період дії в Україні воєнного стану, який діє і на даний час, суд вважає, що у задоволенні вимоги позивача про зазначення в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення, слід відмовити.
Разом із позовною заявою позивачем ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» заявлено вимогу про стягнення з відповідача на його користь судових витрат, понесених у справі, що складаються із витрат на правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн. та судового збору у розмірі 2 422,40 грн.
Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.
У п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що витрати на професійну правничу допомогу відносяться до витрат, пов`язаних з розглядом справи.
За нормами частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Частинами 1, 2 статті 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Частинами 3-5 ст.137 ЦПК України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат .
До схожого висновку Верховний Суд дійшов у своїй постанові від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124ск20) та постанові від 15 червня 2022 року у справі № 910/12876/19 (провадження № 12-94гс20).
Отже, витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною та доказами такої сплати.
На підтвердження понесених витрат представником позивача надано Договір №10/12-2024 про надання правової допомоги від 10.12.2024, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» та адвокатом Столітнім М.М.; Акт № 10017 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) згідно Договору №10/12-2024; рахунок на оплату № 10017-12/08-2025 від 12.08.2025 на суму 10 000,00 гривень.
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява N19336/04) зазначив, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (п.268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
З урахуванням наведених норм права, конкретних обставин справи, обґрунтованості та реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, розміру наданої правової допомоги та виконаними адвокатом послугами, часом, витраченим адвокатом на виконання робіт з надання правової допомоги, обсягом наданих адвокатом послуг, заперечень відповідача проти стягнення витрат на правову допомогу у визначеному позивачем розмірі, суд доходить висновку, що клопотання позивача про стягнення на його користь із відповідача понесених витрат на правову допомогу підлягає до часткового задоволення, та з відповідача на його користь слід стягнути витрати на правову допомогу у розмірі 6 000,00 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При поданні позовної заяви до суду ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» сплачено судовий збір у розмірі 2 422,40 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 4437 від 11.08.2025 .
Враховуючи, що позовну заяву задоволено частково (на 58,09 %), з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню судовий збір в сумі 1407,17 грн. 
Керуючись статтями 4, 12, 13, 141, 263, 265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінтраст Капітал" заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту № 1498097 від 16.03.2024 на загальну суму 144 500 (сто сорок чотири тисячі п`ятсот гривень) гривень, з яких: 25000 грн. заборгованість по тілу кредиту та 119 500,00 грн. заборгованість за відсотками.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінтраст Капітал" витрати по сплаті судового збору в розмірі 1407,17 (одна тисяча чотириста сім) гривень 17 копійок та витрати на правову допомогу в розмірі 6000 (шість тисяч) гривень 00 копійок.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відповідно до п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України,зазначаються наступні відомості:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал», юридична адреса: 03150, м. Київ, вул. Загородня, буд. 15, офіс 118/2, ЄДРПОУ 44559822.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя      Ю.А. Галущенко