Справа № 137/1705/25 
Провадження № 33/801/432/2026
Категорія: 156 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Желіховський В. М.
Доповідач: Копаничук С. Г.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 травня 2026 року	м. Вінниця	

Суддя Вінницького апеляційного суду Копаничук С.Г., розглянувши апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Скржешевського Максима Станіславовича на постанову Літинського районного суду Вінницької області від 26.03.2026 року у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає по АДРЕСА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП -
в с т а н о в и л а :
Згідно з протоколом , серії ЕПР1 №510285 , 11.11.2025 о 19:46 год. по провул. П. Яковчука, 15 в с-щі Літин Вінницького району Вінницької обалсті водій ОСОБА_1 керував автомобілем « Хонда», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, почервоніння очей, не чітка мова),від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КупАП . Подія фіксувалась на портативні відеореєстратори.
Постановою Літинського районного суду Вінницької області від 26.03.2026 року  ОСОБА_1  визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1  на користь держави судовий збір у сумі 665,6 грн. 
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 – адвокат Скржешевський М.С., посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, неправильне застосування норм права, просить вказану постанову скасувати, а провадження у справі закрити через відсутність у діях  ОСОБА_1  складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Вказав, що суд не врахував ту обставину , що працівники поліції не повідомили ОСОБА_1 про причини зупинки, чим порушили положення ст.35 ЗУ «Про національну поліцію», оскільки зупинили його без законних підстав. Крім того, в матеріалах справи відсутні докази відмови ОСОБА_1 від проходження огляду. Направлення на огляд водія на стан сп`яніння складалося працівником поліції наодинці в службовому автомобілі без ОСОБА_1 , що дає підстави вважати, що таке направлення не було вручено ОСОБА_1 , та не було запропоновано пройти огляд з закладі охорони здоров`я. 
Також представник ОСОБА_1 – адвокат Скржешевський М.С. просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Літинського районного суду Вінницької області від 26.03.2026 року, посилаючись на те, що справа розглядалась судом без їх участі.
Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Як вбачається із матеріалів справи , ОСОБА_1 та його адвокат не були присутні у судовому засіданні 26.03.2026 року. Окрім того, в матеріалах справи відсутні докази надсилання повістки з датою, місцем та часом проведення судового засідання, оскільки відсутні дані про вручення рекомендованих повідомлень. Оскільки оскаржувана постанова була опублікована в ЄДРСР лише 30.03.2026 року, та до електронного кабінету захисника взагалі не надходила, що підтверджується відповідним скріншотом з електронного кабінету ОСОБА_2 , апеляційний суд розцінює причини пропуску в якості поважних і вважає, що строк на апеляційне оскарження постанови суду підлягає поновленню.
В судове засідання ОСОБА_1 та його представник не зявилися, час та місце розгляду справи були повідомлені. Окрім того, як вбачається з матеріалів справи, 29.04.2026 року представником ОСОБА_1 вперше було заявлено клопотання про відкладення розгляду справи, яке судом було задоволено. Надалі, 13.05.2026 року представник повторно звернувся з аналогічним клопотанням про відкладення розгляду справи. Втретє, клопотання про відкладення розгляду справи було заявлено 28.05.2026 року. Враховуючи наведене, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності зазначених осіб, оскільки вбачає у поданні неодноразових клопотань про відкладення розгляду справи намагання затягнути судовий розгляд. З огляду на це, а також з метою дотримання розумних строків розгляду справи та економії процесуального часу, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність ОСОБА_1 ..
Перевіривши матеріали справи, проаналізувавши постанову суду в межах наведених в апеляційній скарзі доводів , апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до змісту ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення, крім інших даних, зазначається суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; інші відомості необхідні для вирішення справи.
Згідно з протоколом , серії ЕПР1 №510285 , 11.11.2025 о 19:46 год. по провул. П. Яковчука, 15 в с-щі Літин Вінницького району Вінницької обалсті водій ОСОБА_1 керував автомобілем « Хонда», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, почервоніння очей, не чітка мова),від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КупАП . Подія фіксувалась на портативні відеореєстратори.(а.с.1-2)
З направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції вбачається, що поліцейським були виявлені ознаки сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, , тремтіння рук, почервоніння очей, нечітка мова та порушення координації рухів (а.с.4)
В акті огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів вказано, що огляд проведений у зв`язку з виявленими ознаками: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова та порушення координації рухів.(а.с.5)
Ухвалюючи постанову про притягнення  ОСОБА_1 до адмінвідповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП ,суд виходив із того, що наявність складу адмінправопорушення і його вина за ч.1 ст. 130 КУпАП повністю підтверджується дослідженими судом і наявними у справі доказами : протоколом про адміністративне правопорушення, актом огляду на стан сп`яніння, а також відеозаписом з нагрудних камер поліцейських, на яких зафіксовано факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом  із ознаками алкогольного сп`яніння та його дії спрямовані на уникнення проходження огляду на стан спяніння.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції вірно встановив обставини вчиненого ОСОБА_1 правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП та його вину, правильно оцінив наявні у матеріалах справи докази, вірно застосував норми права і дійшов обгрунтованого висновку про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги про те, що суд не врахував, що працівники поліції не повідомили ОСОБА_1 про причини зупинки, чим порушили положення ст.35 ЗУ «Про національну поліцію» оскільки зупинили його без законних підстав, є безпідставними, з огляду на наступне.
Згідно із п. 5 Розділу ІІ Наказу «Про затвердження Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису» включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.
Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суддя встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, крім іншого, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, висновком експерта та показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а згідно частини 2 цієї статті обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Згідно із ст. 252 КУпАП суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно із пунктом 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Частиною першою статті 130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
За правилами ч. ч. 1, 2 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду визначена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі – Інструкція).
Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.
У рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., зазначено, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.
Обговорюючи доводи апеляційної скарги проте, що транспортний засіб працівниками поліції не було зупинено за передбачених законом причин (ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію, а тому всі подальші дії працівників поліції є незаконними, апеляційний суд не вважає такими, що спростовують обставини,що мають значення для розгляду справи і дають правові підстави для скасування обгрунтованої постанови суду ,а також не підтверджують відсутність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги про відсутність у матеріалах справи доказів відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння є безпідставними та повністю спростовуються дослідженим судом відеозаписом із бодікамери працівника поліції. Як убачається з відеозапису, працівник поліції неодноразово пропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння як за допомогою спеціального технічного засобу (драгера), так і в закладі охорони здоров`я. Водночас ,поведінка ОСОБА_1 свідчила про його свідоме ухилення від проходження огляду: спочатку він формально погоджувався, однак у подальшому відмовлявся від його проходження, не бажав проходити тест за допомогою приладу Драгер та наполягав на обов`язковій присутності двох понятих. При цьому працівник поліції роз`яснив ОСОБА_1 , що згідно чинного законодавства, за наявності безперервної відеофіксації проведення огляду ,залучення понятих не є обов`язковим. Незважаючи на це, ОСОБА_1 продовжував уникати проходження огляду, чим фактично унеможливив його проведення.
Крім того, з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 у присутності працівника поліції вживав алкогольний напій (шампанське), що додатково підтверджує його небажання пройти огляд у встановленому законом порядку та свідчить про свідоме ухилення від відповідної процедури. Відповідно до роз`яснень пункту 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, судам слід врахувати, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника відповідно до встановленого законом порядку, якщо водій ухиляється від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.
Отже, з урахуванням наведеного, поведінки ОСОБА_1 , наявні у справі докази в сукупності підтверджують факт ухилення від проходження огляду на стан сп`яніння, а тому доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції.
Доводи апеляційної скарги про те, що направлення на огляд було складене без участі ОСОБА_1 та не вручалося йому, є безпідставними. З відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 було неодноразово запропоновано пройти огляд як на місці за допомогою приладу Драгер, так і в закладі охорони здоров`я, однак оцінка його поведіки свідчить про те, що він фактично ухилявся від його проходження. Сам факт складання направлення у службовому автомобілі без присутності ОСОБА_1 не свідчить про порушення процедури, оскільки визначальним є належне інформування особи та надання можливості пройти огляд, що у даному випадку було забезпечено.
Суд першої інстанції, відповідно до ст. 245 КУпАП, проаналізував наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення докази і надав їм належну правову оцінку, а відтак дійшов правильного висновку про наявність в діях  ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за вчинення якого застосував до нього адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, що з урахуванням характеру вчиненого правопорушення є правильним та достатнім і відповідає вимогам ст. 33 КУпАП.
Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки ці висновки ґрунтуються на вимогах закону, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги та закриття провадження у справі відсутні.
Керуючись ст. ст. 280, 283, 294, 295 КУпАП,-

п о с т а н о в и в :

Поновити представнику ОСОБА_1 - адвокату Скржешевському Максиму Станіславовичу строк на апеляційне оскарження постанови Літинського районного суду Вінницької області від 26.03.2026 року.
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Скржешевського Максима Станіславовича залишити без задоволення.
Постанову  Літинського районного суду Вінницької області від 26.03.2026 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького
апеляційного суду    С. Г. Копаничук