Справа №949/2732/25

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2026 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:
головуючого судді: Оборонової І.В.,
за участю секретаря: Волкодав А.А.,
позивача: ОСОБА_1 ,
відповідачки: ОСОБА_2 ,
представника відповідачки: ОСОБА_3 ,
представника третьої особи: ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дубровиця в порядку загального позовного провадження в режимі відеоконференцзв`язку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_5 , Дубровицька міська рада Сарненського району Рівненської області, про припинення порушення правил добросусідства,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Дубровицького районного суду Рівненської області з позовом до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_5 , Дубровицька міська рада Сарненського району Рівненської області, про припинення порушення правил добросусідства, у якому просить зобов`язати ОСОБА_2 усунути порушення правил добросусідства, а саме: засипати ями, самовільно викопані нею вздовж межі земельних ділянок, що призводить до безперешкодного потрапляння води та стоків на належну йому земельну ділянку, кадастровий номер 5621810100:01:007:0168, а також привести свою земельну ділянку та територію, що межує з домоволодінням позивача, у належний санітарний стан. Також позивач просить судові витрати покласти на відповідачку.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач є власником житлового будинку, господарських будівель та земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташовані по АДРЕСА_1 . Суміжним із домоволодінням позивача є домоволодіння по АДРЕСА_2 , яке належить третій особі ОСОБА_5 та в якому проживає відповідачка ОСОБА_2 .
Між сторонами тривалий час існують неприязні відносини у зв`язку з користуванням суміжними домоволодіннями та земельними ділянками. Порушення правил добросусідства з боку відповідачки полягає у систематичному виливанні використаної води у напрямку будинку позивача, встановленні надвірної колонки на відстані приблизно 2-3 метри від будинку позивача, вода з якої потрапляла у рів поряд із будинком, встановленні септика, вміст якого потрапляє на земельну ділянку позивача та спричиняє нестерпний сморід, а також у викопуванні без погодження та без дотримання будівельних і екологічних норм ям безпосередньо під огорожею-сіткою, що проходить по межі суміжних земельних ділянок.
Такі дії відповідачки призводять до безперешкодного потрапляння води та стоків на належну позивачу земельну ділянку, зволоження ґрунту біля фундаменту його житлового будинку, появи неприємного запаху, погіршення санітарного стану території та створення загрози пошкодження житлового будинку.
З метою вирішення спірного питання позивач звертався до Дубровицької міської ради та Головного управління Держпродспоживслужби в Рівненській області. За результатами розгляду звернення Дубровицькою міською радою з виїздом на місце було виявлено місце збору та відстоювання води з неприємним запахом біля фундаменту житлового будинку позивача, а через нещільності в огорожі, що розмежовує домоволодіння, проглядалися штучно створені рівчаки.
Позивач також звертався до Головного управління Держпродспоживслужби в Рівненській області щодо забруднення його території каналізаційними та дощовими стічними водами. Однак, незважаючи на звернення до органів місцевого самоврядування та контролюючого органу, порушення не усунуті, а належного реагування у вигляді складення акта з фіксацією фактів штучного відведення води, ступеня забруднення території та потенційної загрози для житлового будинку позивача не відбулося.
З урахуванням викладеного, посилаючись на статті 90, 91, 103 Земельного кодексу України, позивач просить суд зобов`язати ОСОБА_2 усунути порушення правил добросусідства, а саме засипати ями, самовільно викопані нею вздовж межі земельних ділянок, що призводить до безперешкодного потрапляння води та стоків на земельну ділянку кадастровий номер 5621810100:01:007:0168, а також привести свою земельну ділянку та територію, що межує з домоволодінням позивача, у належний санітарний стан.
До початку розгляду справи від відповідачки ОСОБА_2 через свого представника — адвоката Лук`янчука Сергія Миколайовича надійшов відзив на позовну заяву, у якому позовні вимоги не визнала та просила відмовити у їх задоволенні повністю.
У відзиві зазначено, що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, оскільки позивачем не доведено наявності з боку відповідачки дій, які б свідчили про порушення правил добросусідства. Відповідачка заперечує наявність на земельній ділянці, що межує з домоволодінням позивача, ровів, ям, септика або інших штучно створених об`єктів, які можуть спричиняти потрапляння води чи стоків на земельну ділянку позивача.
Також у відзиві зазначено, що земельна ділянка, яка межує із земельною ділянкою відповідачки, знаходиться нижче земельної ділянки позивача, що має значення для оцінки обставин щодо можливого напрямку руху дощових або талих вод. Відповідачка вважає, що позивачем не доведено, що вода, волога чи неприємний запах біля його домоволодіння виникають саме внаслідок її дій, а не з інших причин, зокрема природного рельєфу місцевості, атмосферних опадів або особливостей користування суміжними земельними ділянками.
У відзиві також зазначено, що надані позивачем листи органів місцевого самоврядування та Головного управління Держпродспоживслужби в Рівненській області не підтверджують факту порушення відповідачкою правил добросусідства, оскільки належного обстеження її земельної ділянки не проводилося, спеціальні заміри не здійснювалися, зразки води чи ґрунту не відбиралися, джерело походження води або неприємного запаху не встановлювалося, а конкретні норми законодавства, які були б порушені саме відповідачкою, не визначені.
Крім того, відповідачка зазначає, що компетентними органами не складено актів фіксації порушень з її боку, не видано приписів чи інших індивідуальних актів реагування, спрямованих на усунення порушень саме нею, а також її не притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення санітарних норм або правил благоустрою населених пунктів.
Відповідачка вважає, що позов ґрунтується на припущеннях щодо можливого походження води та неприємного запаху, однак не підтверджений належними, допустимими, достовірними і достатніми доказами, які б свідчили про створення нею перешкод у користуванні позивачем належним йому домоволодінням та земельною ділянкою. З цих підстав відповідачка просить відмовити у задоволенні позову повністю.
У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив зобов`язати відповідачку усунути перешкоди у користуванні належним йому домоволодінням шляхом засипання ям, які, за його твердженням, самовільно викопані відповідачкою вздовж межі земельних ділянок та безпосередньо під його будинком, а також привести територію, що межує з його домоволодінням, у належний санітарний стан. Позивач пояснив, що раніше бетон біля його будинку був залитий у рівень із землею, однак на даний час земля викопана, утворилися ями та підкопи під бетоном і під будинком, унаслідок чого, на його думку, виникає сирість, обсипається фундамент, гниють металеві підвіконники, на вікнах з`являються сліди, схожі на сіль, а також відчувається неприємний запах, через що неможливо відчиняти вікна. За поясненнями позивача, відповідачка має засипати вказані ями та привести належну їй територію, що межує з домоволодінням позивача, у такий стан, щоб вода та стоки не потрапляли під його будинок.
При цьому позивач пояснив, що точну кількість ям, їх розміри та глибину назвати не може, однак вказав, що вони розташовані вздовж межі земельних ділянок та безпосередньо під вікнами його будинку. За його словами, підкопи утворені з боку домоволодіння відповідачки, доступ до цього місця можливий саме з її земельної ділянки, у зв`язку з чим він вважає, що такі дії вчинені відповідачкою. Водночас позивач не зміг конкретно вказати, коли саме були викопані ці ями, та не зазначив, що особисто бачив момент їх утворення, проте пояснив, що інших осіб, які могли це зробити, на його думку, немає. Також позивач зазначив, що надані ним відеозаписи відображають фактичний стан межі земельних ділянок, підкопів та місця біля його будинку, а також, на його переконання, підтверджують наявність причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідачки і негативними наслідками для його домоволодіння.
Відповідачка у судовому засіданні позовні вимоги не визнала та пояснила, що твердження позивача про наявність на її земельній ділянці септика під його вікнами не відповідають дійсності. У повному звіті про виконання топографо-геодезичних робіт відображено розташування комунікацій, зокрема місце, куди близько десяти років тому була перенесена колонка. У 2014 році, коли позивач звертався зі скаргами до міської ради, власником земельної ділянки була ОСОБА_6 , а не відповідачка чи її чоловік. Неприємний запах, на який посилається позивач, утворюється не з її земельної ділянки, а від каналізації самого позивача, яка проведена з порушенням санітарних норм та має відкриті люки. Крім того, відповідачка неодноразово зверталася до міської ради з приводу необхідності відновлення водовідвідного рову навпроти земельної ділянки позивача, оскільки саме позивач засипав рів, унаслідок чого дощові води накопичуються у її дворі. На земельній ділянці відповідачки водовідвідний рів наявний, тоді як позивач недоліки зі свого боку не усунув. Також на земельній ділянці відповідачки проводилися обстеження та топографо-геодезичні заміри, під час яких фахівцями фіксувалося розташування комунікацій, рельєфу та інших об`єктів. Відповідачка зазначила, що жодних дій, які б порушували права позивача, не вчиняла, ям під його будинком не викопувала, а поданий позов є наслідком тривалого сусідського конфлікту.
Представник відповідачки у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позовних вимог у зв`язку з їх необґрунтованістю та недоведеністю. Заперечення проти позову обґрунтовував тим, що позивач фактично описує тривалий конфлікт між сусідами та пов`язує його із систематичним виливанням води, потраплянням стоків, наявністю неприємного запаху, викопуванням ям і порушенням правил добросусідства, однак такі обставини належними та допустимими доказами не підтверджені. Сам факт звернення позивача до органів місцевого самоврядування чи Держпродспоживслужби не доводить наявності порушення з боку відповідачки, оскільки компетентними органами не складалися акти про фіксацію порушень, не видавалися приписи про їх усунення, не відбиралися зразки для досліджень, а відповідачка до адміністративної відповідальності за порушення санітарних чи благоустрійних норм не притягувалася. На земельній ділянці відповідачки відсутні ями, септик чи інші штучно створені об`єкти, які могли б спричиняти потрапляння води або стоків на земельну ділянку позивача. Позивач не конкретизував кількість, розміри, глибину та точне місцезнаходження ям, не довів, коли саме вони були утворені, ким саме викопані та яким чином такі дії відповідачки порушують його права. Поданий позов є продовженням тривалого конфлікту між сусідами, а не належним способом захисту порушеного права, оскільки позивачем не доведено ані самого факту порушення його прав, ані причинного зв`язку між діями відповідачки та наслідками, на які він посилається.
Представник третьої особи Дубровицької міської ради у судовому засіданні пояснила, що спір між сторонами має тривалий характер та пов`язаний із давнім сусідським конфліктом. Зазначила, що після надходження скарг ОСОБА_1 та ОСОБА_2 представники міської ради неодноразово виїжджали на місце, однак конфлікт між сторонами триває протягом тривалого часу і, за її оцінкою, не буде остаточно вирішений лише ухваленням судового рішення без досягнення порозуміння між сусідами. Також звернула увагу, що йдеться про стару забудову, яка була сформована ще попередніми власниками домоволодінь. Позицію Дубровицької міської ради визначила як нейтральну щодо сторін спору та зазначила, що, виходячи з матеріалів справи, підстави для задоволення позову відсутні.
Третя особа - ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце прозгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином (а.с. 154-155).
Дослідивши письмові та електронні докази у справі, заслухавши пояснення учасників справи, оцінивши доводи позову, заперечення відповідачки та подані сторонами докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити з таких підстав.
Відповідно до частин першої, третьої та четвертої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно з частинами першою та третьою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених законом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи. За змістом статей 77, 78, 79, 80 ЦПК України докази мають бути належними, допустимими, достовірними та достатніми для висновку про наявність або відсутність обставин, які входять до предмета доказування.
Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 належать житловий будинок з надвірними будівлями та земельна ділянка площею 0,1000 га, кадастровий номер 5621810100:01:007:0168, цільове призначення — для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . Вказане підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 , індексний номер 24072253 від 31 липня 2014 року, а також копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер 240069258 від 11 січня 2021 року, з якого вбачається реєстрація за ОСОБА_1 житлового будинку з надвірними будівлями та земельної ділянки за вказаною адресою (а.с. 7, 8).
Суміжним із домоволодінням позивача по АДРЕСА_1 є домоволодіння по АДРЕСА_1 , яке належить третій особі ОСОБА_5 та в якому проживає відповідачка ОСОБА_2 . Вказані обставини сторонами фактично не заперечуються та підтверджуються наявними у матеріалах справи письмовими доказами, зокрема змістом поданих сторонами процесуальних заяв, зверненнями позивача до органів місцевого самоврядування і контролюючих органів, а також відповідями таких органів, у яких спірне питання пов`язується саме з користуванням суміжними домоволодіннями по АДРЕСА_1 та по АДРЕСА_1 .
Із матеріалів справи вбачається, що спір між сторонами не є одноразовим, а має тривалий характер та пов`язаний із користуванням суміжними домоволодіннями по АДРЕСА_1 та по АДРЕСА_1 . Саме у цьому контексті позивач протягом тривалого часу звертався до різних органів із питаннями щодо відведення води, неприємного запаху, санітарного стану території та можливого впливу суміжного домоволодіння на користування належним йому житловим будинком і земельною ділянкою.
Так, із копії рукописної заяви прокурору району від 17 липня 2014 року вбачається, що ОСОБА_1 просив вжити заходів у зв`язку з діями сусідки, які пов`язував із користуванням суміжним домоволодінням, відведенням використаної води та створенням перешкод у користуванні належними йому будинком і земельною ділянкою (а.с. 9).
У копії рукописної заяви голові Дубровицької районної державної адміністрації від 29 квітня 2014 року, позивач також порушував питання щодо користування суміжним домоволодінням по АДРЕСА_2 , зазначав про неприємний запах, використання води та просив відповідний орган відреагувати на ситуацію в межах наданих повноважень (а.с. 10).
Аналогічні обставини позивач викладав у зверненні до органу місцевого самоврядування. Зокрема, із копії рукописної заяви міському голові ОСОБА_7 від 23 жовтня 2014 року вбачається, що ОСОБА_1 описував конфлікт із сусідкою, вказував на проблему відведення використаної води, неприємний запах та вплив таких обставин на користування його будинком, у зв`язку з чим просив орган місцевого самоврядування вжити заходів реагування (а.с. 13-14).
Також позивач звертався до органу санітарно-епідеміологічної служби. Із копії рукописної заяви до Дубровицького міжрайонного управління Головного управління Держсанепідслужби у Рівненській області від 27 жовтня 2014 року вбачається, що він просив перевірити обставини, пов`язані з користуванням суміжним домоволодінням, відведенням води, неприємним запахом та можливим порушенням санітарних вимог (а.с. 15-17).
Позивач також повторно звертався до міського голови. Із копії рукописної заяви міському голові ОСОБА_7 від 08 грудня 2014 року вбачається, що ОСОБА_1 знову порушував питання щодо користування суміжним домоволодінням, відведення води та просив вжити заходів у межах компетенції органу місцевого самоврядування (а.с. 20).
Подібні за змістом обставини викладено в копії рукописної заяви до Дубровицького міжрайонного управління Головного управління Держсанепідслужби у Рівненській області від 20 липня 2015 року, у якій позивач порушував питання щодо санітарного стану, можливого забруднення, відведення води та неприємного запаху з боку суміжного домоволодіння (а.с. 21).
Окрім самих звернень, у матеріалах справи наявні копії відповідей органів прокуратури, органів місцевого самоврядування, органів виконавчої влади та санітарно-епідеміологічної служби, наданих за результатами розгляду попередніх заяв ОСОБА_1 . Із цих відповідей вбачається, що звернення позивача розглядалися, окремі питання скеровувалися за належністю або надавалися роз`яснення щодо компетенції відповідних органів. Водночас такі відповіді не містять остаточного висновку про встановлення порушення правил добросусідства саме ОСОБА_2 і не фіксують на її земельній ділянці конкретних ям, рівчаків, септика або іншого джерела стоків (а.с. 11, 22, 24, 25).
Окрему групу доказів становлять фотознімки, долучені позивачем до позовної заяви. На них зафіксовано окремі ділянки біля межі домоволодінь, огорожу, частину території біля будівлі, ґрунт, рослинність, темні або вологі ділянки, а також фрагменти місцевості, які позивач пов`язує із відведенням води чи утворенням рівчаків. Зазначені фотознімки відображають зовнішній стан окремих ділянок території, однак самі по собі не дають можливості встановити джерело походження води, час утворення зафіксованих ділянок, особу, яка їх створила, або належність усіх зафіксованих об`єктів саме до земельної ділянки відповідачки (а.с. 17-19, 27-31, 61).
У матеріалах справи також наявний скріншот електронного листування, з якого вбачається спілкування між особами щодо конфліктної ситуації, заяв, поліції, фото- та відеоматеріалів (а.с.26). Суд не відтворює дослівно зміст наявних у цьому листуванні образливих висловлювань, однак враховує сам факт подання такого доказу як підтвердження конфліктного характеру взаємовідносин між сторонами. Разом з тим зазначений скріншот не містить відомостей, які б підтверджували створення відповідачкою ям чи рівчаків, джерело походження води або стоків чи наявність санітарного забруднення земельної ділянки позивача.
Матеріали справи містять також витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо Дубровицької районної санітарно-епідеміологічної станції. Із цього витягу вбачається інформація про державний заклад «Дубровицька районна санітарно-епідеміологічна станція» Міністерства охорони здоров`я України, його організаційно-правову форму, ідентифікаційний код, місцезнаходження, статус припинення та види діяльності. Цей документ має довідковий характер щодо відповідної установи і не містить висновків про стан суміжних земельних ділянок або про наявність порушення правил добросусідства з боку відповідачки (а.с. 32).
Щодо звернень позивача у 2025 році, судом досліджено лист виконавчого комітету Дубровицької міської ради № Ч-889 від 23 червня 2025 року. Із його змісту вбачається, що за зверненням ОСОБА_1 посадовими особами здійснювався виїзд на місце та оглядалася частина території його земельної ділянки, яка межує із домоволодінням по АДРЕСА_2 . У листі зазначено, що у безпосередній близькості до стіни фундаменту житлового будинку позивача утворено місце збору та відстоювання води з неприємним запахом, а через нещільності в огорожі, що розмежовує домоволодіння, проглядаються штучно створені рівчаки, що дало можливість припустити організований відвід води до фундаменту будинку позивача (а.с. 24).
Крім того, із листа Головного управління Держпродспоживслужби в Рівненській області № Ч-282/378 від 07 серпня 2025 року вбачається, що до цього органу надходила заява ОСОБА_1 щодо забруднення його території каналізаційними та дощовими стічними водами, які надходять від домоволодіння по АДРЕСА_2 . У відповіді зазначено про участь спеціалістів Сарненського районного управління Головного управління Держпродспоживслужби в Рівненській області у розгляді порушеного питання, а також про скерування окремих питань до органу місцевого самоврядування за належністю (а.с. 25).
Також судом досліджено копію заяви ОСОБА_1 від 09 липня 2025 року, адресованої Головному управлінню Держпродспоживслужби в Рівненській області. Із цієї заяви вбачається, що позивач просив перевірити обставини щодо забруднення його території каналізаційними та дощовими стічними водами, які, за змістом заяви, надходять від домоволодіння по АДРЕСА_1 (а.с. 59).
Крім того, матеріали справи містять копію листа Головного управління Держпродспоживслужби в Рівненській області №17-03-17/17-01-10 від 15 липня 2025 року, долучену представником відповідачки до відзиву на позовну заяву. Вказаний документ стосується розгляду звернення ОСОБА_1 щодо обставин, пов`язаних із можливим забрудненням його території каналізаційними та дощовими стічними водами від домоволодіння по АДРЕСА_2 , та має значення для встановлення послідовності звернень позивача до контролюючого органу і подальшого скерування питання за належністю (а.с. 60).
Для перевірки обставин, викладених у позові та у відповідях органів, представником відповідачки були подані адвокатські запити до Дубровицької міської ради та Головного управління Держпродспоживслужби в Рівненській області (а.с. 51, 54). Зі змісту цих запитів вбачається, що адвокат просив надати інформацію щодо звернень ОСОБА_1 , створення комісії, дати та складу огляду, нормативної підстави огляду, наявності актів, фото- чи відеофіксації, доказів повідомлення ОСОБА_2 про проведення огляду, документів, складених за результатами розгляду звернення, а також відомостей про те, порушення яких норм чинного законодавства було встановлено з боку ОСОБА_2 .
Із відповіді Дубровицької міської ради № 75 від 28 січня 2026 року на адвокатський запит вбачається, що запитувана інформація міститься у довідці від 04 серпня 2025 року № 09-1118/03-04/25, доданій до відповіді. Дубровицька міська рада повідомила, що чинним законодавством не передбачено обов`язкового утворення комісії при розгляді звернень громадян; комісія з розгляду звернень громадян утворюється відповідним розпорядженням міського голови в межах наданих йому повноважень. Також зазначено, що окрема комісія з розгляду звернення не утворювалася, постійна комісія з розгляду таких питань у Дубровицькій міській раді відсутня, а розгляд здійснювався особами, до посадових обов`язків яких належить розгляд такого питання, у робочому порядку з виїздом на місцевість за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 57).
Із довідки Дубровицької міської ради від 04 серпня 2025 року № 09-1118/03-04/25, яка була додана до відповіді Дубровицької міської ради № 75 від 28 січня 2026 року на адвокатський запит, вбачається, що розглядалося питання щодо вирішення проблеми, пов`язаної з відведенням талих і дощових вод від домоволодіння по АДРЕСА_2 , яке є суміжним із домоволодінням позивача по АДРЕСА_1 , а відповідний огляд здійснювався з виїздом на місцевість за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 58).
Із відповіді Головного управління Держпродспоживслужби в Рівненській області на адвокатський запит вбачається, що 11 липня 2025 року до цього органу надійшла заява ОСОБА_8 про забруднення його території каналізаційними та дощовими стічними водами, які, за змістом звернення, надходять від домоволодіння ОСОБА_2 по АДРЕСА_2 . При цьому звернення в частині питань, які належать до компетенції органу місцевого самоврядування, було направлено до Дубровицької міської ради для розгляду за належністю. Також у відповіді зазначено, що для отримання рішення про створення комісії необхідно звертатися до Дубровицької міської ради, представник Сарненського районного управління Головного управління Держпродспоживслужби в Рівненській області брав участь у розгляді звернення відповідно до посадових інструкцій, а огляд домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 проведено 01 серпня 2025 року (а.с. 56).
З боку відповідачки також долучено фотознімок частини подвір`я домоволодіння по АДРЕСА_2 . На цьому фотознімку зафіксовано частину подвір`я з рослинністю, квітником та огорожею. Очевидних відкритих канав, ровів або ям, які можна було б ідентифікувати як систему штучного відведення води у напрямку домоволодіння позивача, з такого фотознімка не вбачається (а.с. 61).
Судом досліджено і відеозаписи, долучені до матеріалів справи. Їх зміст фіксує вузький проміжок біля фундаменту будівлі, сітчасту огорожу, вологий або темний ґрунт, нерівності, можливі заглиблення, окремі ділянки біля межі суміжних домоволодінь та місця, на які вказує особа, що здійснює відеозйомку. Відеозаписи візуально відображають певний стан частини території біля фундаменту будинку позивача та межі суміжних домоволодінь (а.с. 132).
Надалі представником відповідачки подано клопотання про долучення доказів, сформоване в підсистемі «Електронний суд» 30 березня 2026 року. У цьому клопотанні представник просив поновити строк для подання доказу та долучити до матеріалів справи копію звіту про виконання топографо-геодезичних робіт. У клопотанні зазначено, що на замовлення ОСОБА_2 сертифікованим інженером-проектувальником ОСОБА_9 25 березня 2026 року здійснено топографо-геодезичні роботи по об`єкту: «Топографо-геодезичні роботи на земельній ділянці в АДРЕСА_1 », а зі змісту звіту вбачається відсутність на цій земельній ділянці будь-яких ровів, канав, ям тощо.
Судом досліджено копію звіту про виконання топографо-геодезичних робіт від 25 березня 2026 року, долучену представником відповідачки до матеріалів справи разом із клопотанням про долучення доказів. Вказаний звіт складено за результатами виконання топографо-геодезичних робіт на земельній ділянці в АДРЕСА_1 . Із цього звіту вбачається, що топографо-геодезичні роботи виконані сертифікованим інженером-проектувальником ОСОБА_9 на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_2 , а результати виконаних робіт оформлені у вигляді технічного звіту та планових матеріалів (а.с. 107-116).
Із пояснювальної записки до технічного звіту вбачається, що топографо-геодезичні роботи проводилися у березні 2026 року, зйомка виконувалася відповідно до чинних нормативних документів, а повні камеральні роботи завершені у березні 2026 року. За змістом звіту та доданих до нього планових матеріалів, на земельній ділянці по АДРЕСА_2 не зафіксовано наявності ровів, канав, ям чи інших подібних штучно створених заглиблень, про засипання яких просить позивач. 
Окремо судом досліджено процесуальні документи, наявні в матеріалах справи, зокрема документи, сформовані в підсистемі «Електронний суд», ордери, свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, заяву Дубровицької міської ради про перенесення розгляду справи та додані до неї документи. Зазначені документи підтверджують процесуальні обставини розгляду справи, повноваження представників та участь третіх осіб.
Оцінюючи наведені докази у їх сукупності, суд виходить із того, що вони підтверджують наявність між сторонами тривалого сусідського спору, неодноразові звернення позивача до органів влади, органу місцевого самоврядування та контролюючого органу, а також те, що біля фундаменту житлового будинку позивача візуально фіксувалася проблемна ділянка з ознаками скупчення води, вологи або нерівностей ґрунту. Разом з тим зазначені докази не утворюють належної, допустимої, достовірної та достатньої сукупності для висновку про те, що саме відповідачка ОСОБА_2 створила ями, рівчаки чи інші штучні об`єкти вздовж межі земельних ділянок, організувала відведення води або стоків на земельну ділянку позивача, здійснювала скидання використаної води чи каналізаційних стоків або іншим чином порушила правила добросусідства.
Подані позивачем рукописні та друковані заяви до різних органів підтверджують факт звернення позивача, тривалий характер конфлікту та послідовність його позиції щодо неналежного користування суміжним домоволодінням. Однак за своїм змістом ці заяви є викладом позиції самого позивача щодо обставин спору. Такі заяви не є актами перевірки, висновками спеціалістів чи експертів, приписами або іншими документами, які встановлюють джерело походження води, факт забруднення, наявність санітарного порушення або конкретні протиправні дії відповідачки.
Фотознімки, надані позивачем, візуально відображають окремі ділянки місцевості, огорожу, ґрунт, рослинність, темні або вологі місця, однак не дають можливості встановити час їх утворення, напрямок руху води, джерело походження вологи, склад води, наявність каналізаційних домішок, а також не підтверджують, що відповідні ділянки створені або утримуються саме відповідачкою. Фотознімок, поданий відповідачкою, також не є самостійним вирішальним доказом, проте в сукупності з іншими матеріалами справи не підтверджує доводів позивача про наявність на її ділянці відкритих ровів, канав чи ям, які утворюють систему відведення води до домоволодіння позивача.
Скріншот електронного листування свідчить лише про наявність конфліктних взаємовідносин і емоційної комунікації між особами, однак не підтверджує факту порушення правил добросусідства у спосіб, заявлений у позові. Наявність конфліктних повідомлень не є доказом існування ям, рівчаків, септика, джерела стоків або причинного зв`язку між діями відповідачки та вологістю біля фундаменту будинку позивача.
Лист виконавчого комітету Дубровицької міської ради № Ч-889 від 23 червня 2025 року підтверджує факт виїзду на місце та візуального виявлення проблемної ділянки біля фундаменту будинку позивача. Однак цей лист не містить категоричного висновку про створення відповідачкою рівчаків, організоване відведення нею води до фундаменту будинку позивача, скидання використаної води чи каналізаційних стоків або порушення нею конкретних норм будівельного, санітарного чи земельного законодавства. Використане у листі формулювання про можливість припустити організований відвід води свідчить про припущення за результатами візуального огляду, а не про достовірне встановлення факту протиправних дій відповідачки.
Листи та відповіді Головного управління Держпродспоживслужби в Рівненській області підтверджують факт звернення позивача і участь представника Сарненського районного управління у розгляді звернення, однак не є актами санітарного обстеження земельної ділянки відповідачки. Вони не містять результатів лабораторних досліджень води чи ґрунту, не підтверджують відбір проб, не встановлюють наявність каналізаційних домішок, не визначають конкретне джерело забруднення, не встановлюють причин неприємного запаху та не містять висновку про порушення відповідачкою певних санітарних правил чи правил благоустрою.
Відповідь Дубровицької міської ради № 75 від 28 січня 2026 року та довідка Дубровицької міської ради від 04 серпня 2025 року № 09-1118/03-04/25 мають значення для перевірки характеру проведеного огляду. Із цих документів вбачається, що окрема комісія з розгляду звернення не утворювалася, постійна комісія з таких питань у Дубровицькій міській раді відсутня, а розгляд здійснювався у робочому порядку з виїздом на місцевість за адресою позивача — АДРЕСА_1 . Отже, вказані документи свідчать, що було оглянуто стан або наслідки на частині території позивача, але не проведено повноцінного комісійного, санітарного, технічного чи земельного обстеження земельної ділянки відповідачки з метою встановлення джерела води, стоків, запаху, ровів, канав, ям або іншого способу відведення води.
Відеозаписи, досліджені судом, мають допоміжне доказове значення, оскільки вони фіксують лише зовнішній стан певної частини території біля фундаменту та межі суміжних домоволодінь. Водночас вони не фіксують моменту викопування відповідачкою будь-яких ям або рівчаків, не містять зображення фактичного скидання нею використаної води чи каналізаційних стоків, не встановлюють джерело походження вологи, напрямок її руху, склад води, наявність неприємного запаху та його причину. Із відеозаписів неможливо достовірно визначити, чи є зафіксована волога результатом природного накопичення дощових або талих вод, особливостей рельєфу, стану ґрунту, стану самого фундаменту, відсутності належного водовідведення на ділянці позивача або дій конкретної особи.
Копія звіту про виконання топографо-геодезичних робіт від 25 березня 2026 року складена після подій, на які посилається позивач, а тому не може сама по собі автоматично спростовувати всі обставини, викладені у позові. Водночас цей звіт є письмовим доказом, який містить результати виконання топографо-геодезичних робіт сертифікованим фахівцем та має значення для встановлення фактичного стану земельної ділянки по АДРЕСА_2 на час його виконання. Позивачем не подано доказів, які б спростовували відомості зазначеного звіту або підтверджували, що на час розгляду справи на земельній ділянці відповідачки існують саме ті ями, канави чи рівчаки, засипання яких є предметом позову.
Матеріали справи не містять акта компетентного органу, яким би було зафіксовано на земельній ділянці відповідачки конкретні рови, канави, ями, септик або інші об`єкти, з яких здійснюється відведення води чи стоків на земельну ділянку позивача. Не подано припису про усунення порушень, протоколу про адміністративне правопорушення, акта перевірки виконання припису, висновку санітарного обстеження, лабораторного дослідження води або ґрунту, висновку експерта чи спеціаліста щодо напрямку руху води, джерела її походження, складу води, наявності каналізаційних домішок або причинного зв`язку між станом території позивача та діями відповідачки.
За таких обставин суд доходить висновку, що досліджені у справі докази підтверджують лише факт існування між сторонами сусідського спору та наявність певної проблемної ділянки біля фундаменту будинку позивача, однак не доводять належними і достатніми доказами факту порушення правил добросусідства саме відповідачкою, джерела походження води чи стоків, наявності санітарного забруднення, створення відповідачкою ям або рівчаків, а також причинного зв`язку між поведінкою відповідачки і негативними наслідками, на які посилається позивач.
Позивач не заявляв клопотання про призначення будівельно-технічної, земельно-технічної, інженерно-гідрологічної, екологічної чи санітарної експертизи, не подав висновку експерта або спеціаліста і не надав інших об`єктивних доказів, які б дозволяли суду достовірно встановити джерело походження води або стоків, напрямок їх руху, наявність санітарного забруднення та причинний зв`язок між станом частини території біля фундаменту будинку позивача і діями відповідачки.
Суд не заперечує, що біля домоволодіння позивача могла існувати проблема зі скупченням води, вологи або неналежним станом окремої ділянки біля фундаменту. Такий висновок узгоджується з листом виконавчого комітету Дубровицької міської ради, частиною фотоматеріалів та відеозаписами. Однак предметом доказування у цій справі є не загальне існування проблемної ділянки, а саме наявність порушення правил добросусідства з боку відповідачки та необхідність покладення на неї обов`язку засипати конкретні ями і привести земельну ділянку у належний санітарний стан.
Позовна вимога про зобов`язання відповідачки засипати ями є недостатньо підтвердженою доказами, оскільки з матеріалів справи неможливо встановити точне місце розташування таких ям, їх розміри, кількість, час утворення, належність до земельної ділянки відповідачки, особу, яка їх створила, та те, що саме ці ями призводять до потрапляння води чи стоків на земельну ділянку позивача. Без встановлення цих обставин судове рішення про зобов`язання вчинити дії було б побудоване на припущеннях і не відповідало б вимогам визначеності способу захисту.
Так само позовна вимога про приведення земельної ділянки та території, що межує з домоволодінням позивача, у належний санітарний стан не підтверджена належними доказами. Позивач не довів, який саме санітарний стан є неналежним, у чому полягає конкретне санітарне порушення, яким органом воно встановлено, які норми санітарного законодавства порушені відповідачкою та які конкретні дії вона повинна вчинити для усунення такого порушення.
Наявність неприємного запаху або візуально зафіксованої вологи без спеціального підтвердження не є достатньою підставою для покладення на відповідачку судового обов`язку невизначеного змісту. Обраний спосіб захисту має бути конкретним, виконуваним і відповідати фактично встановленому порушенню, однак у цій справі позивач не довів ані конкретного порушення, ані конкретного обсягу дій, які відповідачка повинна виконати.
Відсутність актів, приписів або притягнення відповідачки до адміністративної відповідальності сама по собі не виключає можливості захисту цивільного права у судовому порядку. Разом з тим у цій справі саме відсутність таких документів у поєднанні з відсутністю експертного висновку, лабораторних досліджень, замірів, належного огляду ділянки відповідачки та фіксації конкретного джерела води чи стоків свідчить про недоведеність усієї сукупності обставин, необхідних для задоволення позову.
Суд критично оцінює доводи позивача про те, що наявність води біля фундаменту його будинку та проглядання через нещільності огорожі рівчаків само по собі доводить порушення відповідачкою правил добросусідства. Такий висновок є припущенням, оскільки не виключено інших причин появи вологи або води біля фундаменту, у тому числі природного стоку дощових або талих вод, особливостей рельєфу, стану ґрунту, стану відмостки чи фундаменту, стану самої земельної ділянки позивача або інших обставин, не пов`язаних із діями відповідачки.
Відповідно до статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частинами першою, другою та п`ятою статті 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, проте власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.
Відповідно до статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Згідно зі статтею 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. За статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до пунктів «г», «е» частини першої статті 91 ЗК України власники земельних ділянок зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, а також дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов`язаних із встановленням земельних сервітутів та охоронних зон.
Згідно з частинами першою, другою статті 103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, за яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей, зокрема затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо. Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням.
Відповідно до статті 104 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок можуть вимагати припинення діяльності на сусідній земельній ділянці, здійснення якої може призвести до шкідливого впливу на здоров`я людей, тварин, на повітря, земельні ділянки та інше.
За частиною другою та пунктом «б» частини третьої статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою; захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав.
Суд враховує правовий підхід Верховного Суду, викладений у постанові від 07 липня 2023 року у справі № 606/3073/19, де у спорі про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, які позивач пов`язував зі стіканням дощових вод із будинку відповідача, Верховний Суд погодився з відмовою у позові, оскільки позивачем не було доведено обставин вчинення відповідачем перешкод у користуванні земельною ділянкою та порушення її прав саме діями відповідача.
Суд також враховує правовий підхід Верховного Суду, викладений у постанові від 20 березня 2024 року у справі № 343/1820/22, за змістом якого у спорі про припинення порушень правил добросусідства та усунення перешкод у користуванні майном вирішальне значення має доведення того, що негативні наслідки для позивача настали саме внаслідок дій відповідачів, а не з інших причин. У цій справі Верховний Суд погодився з відмовою у позові, оскільки позивач не довів причинного зв`язку між діями відповідачів і забрудненням води у криниці.
Крім того, суд враховує правовий підхід Верховного Суду, викладений у постанові від 06 листопада 2019 року у справі № 670/477/16-ц, з якої вбачається, що у спорах про добросусідство та санітарні порушення істотне значення має наявність об`єктивної фіксації порушень: актів компетентних органів, приписів, замірів, встановлення конкретних об`єктів, відстаней, джерел шкідливого впливу та невиконання вимог щодо усунення таких порушень.
У цій справі позивач не довів належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, що ОСОБА_2 самовільно викопала ями вздовж межі земельних ділянок, організувала відведення води чи стоків на земельну ділянку позивача, створила джерело неприємного запаху або інше санітарне забруднення, а також що між її діями та станом частини території біля фундаменту будинку позивача існує причинний зв`язок.
За таких обставин суд дійшов висновку, що позивачем підтверджено лише факт існування спору між сусідами та наявність певної проблемної ділянки біля домоволодіння позивача, однак не доведено належними і достатніми доказами порушення правил добросусідства саме відповідачкою, а тому підстав для задоволення позовних вимог немає.
Відповідно до частин першої, другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки у задоволенні позову слід відмовити повністю, понесені позивачем судові витрати покладаються на позивача та стягненню з відповідачки не підлягають.
За таких обставин, позовні вимоги є недоведеними та задоволенню не підлягають.
На підставі викладеного, керуючись статтями 15, 16, 317, 319, 321, 386, 391 Цивільного кодексу України, статтями 90, 91, 103, 104, 152, 158 Земельного кодексу України, статтями 12, 13, 76-81, 83, 89, 133, 141, 258, 259, 263-265, 273, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_5 , Дубровицька міська рада Сарненського району Рівненської області, про припинення порушення правил добросусідства — відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана через Дубровицький районний суд Рівненської області до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.
Повний текст рішення суду складено 05 червня 2026 року о 15-00 год.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст.265 ЦПК України:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Відповідачка: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 .
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_4 .
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Дубровицька міська рада Сарненського району Рівненської області, юридична адреса: вул. Воробинська, буд. 16, м. Дубровиця, Сарненський район, Рівненська область, 34100, код ЄДРПОУ 05390997.

Суддя: підпис

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду

Суддя Дубровицького
районного суду
Рівненської області     Оборонова І.В.