МЕТАЛУРГІЙНИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ 

Справа № 210/3631/26 
Провадження № 2/210/2118/26 

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
іменем України
29 червня 2026 року        м. Кривий Ріг

Суддя Металургійного районного суду міста Кривого Рогу Вікторович Н.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження без виклику з повідомленням сторін, в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ України» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, в порядку Суброгації за ст.108 Закону України «Про страхування» та ст.993 ЦК України, завданої дорожньо-транспортною пригодою, 

ВСТАНОВИВ:
26 травня 2026 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ України» в особі представника Некряч А.В. звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, в порядку Суброгації за ст.108 Закону України «Про страхування» та ст.993 ЦК України, завданої дорожньо-транспортною пригодою та просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ України» шкоду у розмірі 43476,51 грн. та судові витрати по справі у розмірі 3328,00 грн.
В обґрунтування заявлених позовних вимог представник позивача вказав, що 17.11.2023 року між ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» та ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 був укладений Договір добровільного страхування №АМ.994263339.2016, предметом якого є страхування транспортного засобу «Skoda Fabia», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 . 21.12.2023 року в м. Кривий Ріг, відбулось дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля від керуванням ОСОБА_4 та транспортного засобу ««Skoda Fabia», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 . Відповідно до Постанови Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24.01.2024 року №210/351/24, вищевказана дорожньо-транспортна пригода відбулась внаслідок порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху України. Відповідно до ремонтної калькуляції №36078 від 03.01.2024 року, розмір відновлювального ремонту та матеріального збитку з урахування зносу, становить 209098,80 грн. Згідно зобов`язуючої пропозиції, було запропоновано найвища ціна за ТЗ у пошкодженому стані, де сума становить 77990,00 грн. У відповідності до Особливі умови страхування Договору страхування ПрАТ «СК «ПЗУ Україна», на підставі Страхового акту №36078/1, здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 141 618,27 грн. на рахунок Страхувальника. Позивачем на виконання вимог укладеного договору було здійснено виплату страхового відшкодування, у розмірі 98141,76 грн. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована у ПрАТ «СГ «Оберіг», за полісом ЕР/216353271 (страхова сума по майну 160 000,00 грн., франшиза 3200,00 грн.) Залишок невідшкодованої суми складає 43476,51 грн. У зв`язку з чим, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.
Ухвалою суду від 27 травня 2026 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику з повідомленням сторін. (а.с. 31)
В ухвалі про відкриття провадження від 27 травня 2026 року відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. Ухвала не отримана відповідачем, що підтверджується поштовим відправленням яке повернулось на адресу суду з поштового відділення. 
Відповідач вважається належним чином повідомленим про розгляд справи відповідно до п. 1 ч. 8 ст. 128 ЦПК України.
Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що застосовуючи положення ч.4 ст. 10 Цивільно-процесуального кодексу України, ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи, ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу,та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A.v. Spain). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору.
Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
У відповідності до вимог ст.ст.280-281 ЦПК України, з урахуванням особливостей, встановлених для розгляду справ в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, суд вважає за можливе вирішити справу в заочному порядку, з огляду на те, що відповідачі повідомлявся про перебування в провадженні суду даної справи. Однак у встановлений судом термін відзив на позовну заяву та/або клопотання про розгляд справи з викликом сторін, - не подав.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів.
Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду.
Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступних висновків.
17.11.2023 року між ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» та ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 був укладений Договір добровільного страхування №АМ.994263339.2016, предметом якого є страхування транспортного засобу «Skoda Fabia», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 . (а.с. 9)
Відповідно до Постанови Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 січня 2024 року №210/351/24, 21.12.2023 року о 08 год. 30 хв. у Дніпропетровській обл., м. Кривому Розі, Металургійний район, по вул. В. Матусевича, біля буд. 6, водій ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керував ТЗ SKODA OCTAVIA А7 д.н.з. НОМЕР_2 , проявив неуважність до дорожньої обстановки, своєчасно та відповідно не відреагував на її зміну. При виїзді з дворової території буд. 30 Г, по вул. Героїв АТО, не надав дорогу ТЗ SKODA FABIA д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухався по вул. Віталія Матусевича та здійснив з ним зіткнення та не надав перевагу в русі, чим порушив вимогу дорожнього знаку 2.1. Внаслідок даної ДТП ТЗ отримали механічні пошкодження, чим спричинено матеріальні збитки. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.3б, 10.2, Правил дорожнього руху, тобто скоїв правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП. (а.с. 23)
Згідно ч.6 ст.82 ЦПК України, визначено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
21 грудня 2023 року ОСОБА_5 в м. Кривий Ріг був складений Протокол технічного огляду КТЗ, відповідно до якого транспортний засіб «Skoda Fabia», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 був оглянутий з зазначенням детального опису пошкоджень транспортного засобу. (а.с. 19-20)
03 січня 2024 року Товариством з обмеженою відповідальністю Страхова компанія «ПЗУ Україна» складено Ремонту калькуляцію №36078, заподіяних пошкодженням транспортного засобу «Skoda Fabia», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_6 , відповідно до якого вартість (розмір) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу «Skoda Fabia», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 внаслідок його пошкодження, за станом на дату оцінки, становить 209098,80 грн. (а.с. 16-17)
Згідно зобов`язуючої пропозиції, було запропоновано найвища ціна за ТЗ у пошкодженому стані, де сума становить 77990,00 грн. (а.с. 18)
Відповідно до Платіжної інструкції в національній валюті від 24 січня 2024 №00109932 ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» сплатила на рахунок ОСОБА_7 132763,05 грн, призначення платежу вказано – старх.відш., без ПДВ, дог. АМ.994263339.2016 від 17-11-23 #0109932. (а.с. 21)
Відповідно до Довідки наданої за підписом заступника головного бухгалтера ПрАТ СК «ПЗУ України», згідно з умовами договору страхування АМ.994263339.2016 від 17.11.2023 укладеного між ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 та ПрАТ «СК «ПЗУ України», при виплаті страхового відшкодування по страховому акту №36078/1 від 18.01.2024 р.ю було проведено акт взаємозаліку на недоотриману страхову премію в розмірі 8855,22 грн. (а.с. 22)
Відповідно до Довідки наданої за підписом заступника головного бухгалтера ПрАТ СК «ПЗУ України», ПрАТ «СК «ПЗУ України підтвердило зарахування 30 жовтня 2024 року від ТДВ «СГ «Оберіг» у розмірі 98141,76 грн. по спарві №36078, договір АМ.994263339.2016. (а.с. 24)
Згідно з частинами першою та другою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
 
Відповідно пункту 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
 
Згідно з вимогами статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
 
За правилом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.
 
За змістом статті 993 ЦК України та статті 108 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
 
Відповідно до п. 9.1 та 9.4. ст. 9 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування.
Згідно ст. 3 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.
Відповідно ст. 5 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.
Відповідно до ст. 27 ЗУ «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяння збитків.
Згідно зі статтею 993 ЦК України до страховика, який здійснив страхову виплату (відшкодування) за договором страхування майна, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхову виплату (відшкодування), має до особи, відповідальної за завдані збитки.
У даній справі в розумінні ст. 993 ЦК України особою, відповідальною за завдані збитки є винна особа – ОСОБА_1 .
Частина перша статті 1191 ЦК України передбачає, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Тому ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» має право зворотної вимоги до винної особи – ОСОБА_1 .
Відповідно до статті 108 Закону України «Про страхування» страховик, який здійснив страхову виплату за договором страхування майна, має право вимоги до особи, відповідальної за заподіяні збитки, у розмірі здійсненої страхової виплати та інших пов`язаних із нею фактичних витрат. Якщо договором страхування майна не передбачено інше, до страховика, який здійснив страхову виплату, в межах такої виплати переходить право вимоги (суброгація), яке страхувальник або інша особа, визначена договором страхування або законом, що одержала страхову виплату, має до особи, відповідальної за заподіяні збитки.
Згідно з частиною першою статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до статті 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частина перша статті 1188 ЦК України).
Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України "Про страхування" до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.
 
Під час суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає, відбувається заміна кредитора: потерпілий, яким є страхувальник або вигодонабувач, передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди.
 
Суброгація допускається у договорах майнового страхування, правовою підставою її застосування є стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України "Про страхування".
 
Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 30 січня 2019 року у справі № 755/9320/15-ц, провадження № 61-7833св18.
 
Подібні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18).
 
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) сформульовано висновок, про те, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Закону № 1961-IVу страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.
Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV).
Виплата страхового відшкодування у розмірі, визначеному домовленістю між потерпілим та страховиком, якщо він менше страхової суми (ліміту відповідальності), не створює обов`язку для заподіювача шкоди, який застрахував свою відповідальність відповідно до вимог Закону № 1961-IV, відшкодувати різницю між розміром такого відшкодування та реальним розміром шкоди, заподіяної потерпілому на підставі статті 1194 ЦК України, якщо заподіювач шкоди доведе, що розмір страхового відшкодування, визначений за домовленістю між потерпілим та страховиком, є меншим, ніж розмір оціненої шкоди, яка підлягала виплаті страховою компанією відповідно до пунктів 22.1статті 22 Закону № 1961-IV у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі.
Тому з урахуванням вимог тягаря доказування заперечень проти позову, який сформульований у нормах ст.ст. 12, 81 ЦПК України, - обов`язок доведення вищевказаних обставин що розмір страхового відшкодування, визначений за домовленістю між потерпілим та страховиком, є меншим, ніж розмір оціненої шкоди, яка підлягала виплаті страховою компанією, у даному випадку покладається на відповідача, а не на позивача.
Позивач, як страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону «Про страхування» реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого винна у завданні шкоди особа застрахувала свою цивільно-правову відповідальність.
У п.п. 43, 44 постанови ВП ВС від 4 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176 цс 18) були сформульовані наступні правові висновки щодо змісту норм матеріального права: «згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.
Враховуючи викладене, правовідносини, що виникли між позивачем і відповідачем у зв`язку з виплатою першим на користь потерпілої страхового відшкодування, є засновані на суброгації – переході до позивача права вимоги потерпілої у деліктному зобов`язанні.
Отже, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, на підставі суброгації можливе за умови, якщо страхова компанія, яка виконала свій обов`язок перед потерпілою особою, з урахуванням отримання страхового відшкодування в інтересах винної в ДТП особи від його страховика та сплаченої суми франшизи винною особою – не одержала повного відшкодування здійсненого нею страхового платежу на підставі договору добровільного страхування на користь потерпілої особи, яку позивач внаслідок цього замінив у спірних правовідносинах.
Правові висновки, які були висловлені Великою Палатою Верховного Суду про покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, що має відповідати меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів») (пункт 73 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18), пункт 62 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 752/16797/14-ц (провадження № 14-80цс19)) 
Частиною першою статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У статті 77 ЦПК України зазначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
За нормами статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
З матеріалів справи вбачається, що ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» здійснено виплату страхового відшкодування ОСОБА_7 ..
Факт сплати позивачем страхового відшкодування у зв`язку із подією ДТП, яка сталася за вини відповідача, є доведеним.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
У зв`язки з чим, заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.
 
Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір за звернення до суду з вказаним позовом у розмірі 2684,00 грн.
Керуючись ст.ст. 22, 980. 993,1194 ЦК України, ст.ст. 3-5,12-13, 76-92, 95, 137, 141, 211, 223, 258-259, 268, 264-265, 272-273, 280-282, 352, 354-355, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ України» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, в порядку Суброгації за ст.108 Закону України «Про страхування» та ст.993 ЦК України, завданої дорожньо-транспортною пригодою – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПСУ України», код ЄДРПОУ: 20782312, шкоду у розмірі 43476,51 грн. (сорок три тисячі чотириста сімдесят шість гривень 51 копійка).
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПСУ України», код ЄДРПОУ: 20782312, судовий збір в розмірі 3328,00 гривень (три тисячі триста двадцять вісім гривень 00 копійок).

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Відомості про учасників справи згідно п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України:
- позивач: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ України», код ЄДРПОУ: 20782312, місце знаходження: місто Київ, вулиця Січових стрільців, будинок 40;
- відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя: Н. Ю. Вікторович