ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/18461/24 Суддя (судді) першої інстанції: Перепелиця А.М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Грибан І.О.
судді:  Ключкович В.Ю.
Кузьмишина О.М.
за участі:
секретар с/з Краснова О.Р.
позивач ОСОБА_1 
пр-к позивача Коломійчук В.О.
пр-к відповідача ОСОБА_2.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 02 квітня 2026 року про закриття провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , третя особа без самостійних вимог: Військова частина НОМЕР_2 , - про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії -

У С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з позовними вимогами до В/ч НОМЕР_1 , в якому просив суд:
- визнати протиправними дії командування В/ч НОМЕР_1 та В/ч НОМЕР_2 щодо не нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2016;
- зобов`язати командування В/ч НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018, застосувавши при нарахуванні та виплаті індексації місяцем обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації її грошового забезпечення (базовий місяць) - січень 2008 року.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 02 квітня 2026 року закрито провадження у справі.
Не погоджуючись з постановленою судом першої інстанції ухвалою, позивач подав до суду апеляційну скаргу в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, оскільки він не подавав до суду заяву про відмову від позову.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 27 квітня 2026 року відкрито провадження в справі за апеляційною скаргою позивача. 
Ухвалою від 04 травня 2026 року справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 03 червня 2026 року.
У судовому засідання позивач та його представник доводи апеляційної скарги підтримали та просили оскаржувану ухвалу скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Відповідачем відзив на апеляційну скаргу не подавався. В судовому засіданні представник відповідача покладався на розсуд суду.
Переглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги на предмет законності та обґрунтованості оскаржуваного рішення, колегія суддів виходить з наступного.
З матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції закрив провадження у справі у зв`язки з тим, що від позивача надійшла заява про відмову від позову. 
Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.
Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Керуючись частинами 1 та 2 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.
Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно змісту п. 3 ч. 3 ст. 44 КАС України, учасники справи мають право подавати заяви та клопотання.
Відповідно до норм ч. 1 ст. 47 КАС України, крім прав та обов`язків, визначених у статті 44 цього Кодексу, позивач має право на будь-якій стадії судового процесу відмовитися від позову.
Згідно застережень частини 6 ст. 47 КАС України, суд не приймає відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем і не визнає умов примирення сторін, якщо ці дії суперечать закону або порушують чиї-небудь права, свободи чи інтереси.
Згідно приписів ч. ч. 1, 3, 5 ст. 189 КАС України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.
Про прийняття відмови від позову суд постановляє ухвалу, якою закриває провадження у справі. 
Суд не приймає відмови від позову, визнання позову і продовжує розгляд адміністративної справи, якщо ці дії позивача або відповідача суперечать закону чи порушують чиї-небудь права, свободи або інтереси.
Відповідно до положень п. 2 ч. 1 ст. 238 КАС України, суд закриває провадження у справі якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято судом.
Разом з тим, відповідно до вимог статті 239 КАС України, якщо провадження у справі закривається суд має роз`яснити позивачу наслідки такого закриття, зокрема, що повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. 
З системного аналізу зазначених правових норм слідує, що суд зобов`язаний здійснити розгляд заяви про відмову від позову з метою з`ясування чи такі дії позивача не суперечать закону або порушують чиї-небудь права, свободи чи інтереси. Чи усвідомлює позивач наслідки такої відмови від позову та закриття провадження у справі.
Колегією суддів встановлено, що ухвалою суду першої інстанції від 08.07.2024 року відкрито провадження в справі за позовною заявою ОСОБА_1 та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
01.04.2026 канцелярією Київського окружного суду зареєстровано заяву від імені позивач про відмову від позову та закриття провадження у справі. До заяви не додано будь-яких доказів та документів.
Разом з тим, підпис заявника на вказаній заяві та інших наявних в справі документах візуально відрізняються. 
Позивачем не зазначено в заяві мотиви та підстави відмови від позову, не вказано, що йому відомі наслідки відмови від позову та він їх усвідомлює.
На ці обставини суд першої інстанції уваги не звернув та передчасно закрив провадження у справі.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було неповно встановлено обставини справи та порушено норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання щодо закриття провадження у справі.
Отже, доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції та спростовують висновки суду першої інстанції.
Колегією суддів також враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до ч. 3 ст. 312 КАС України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.
Згідно п. 4 ч. 1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції при вирішенні питання прийняття відмови від позову та закриття провадження у справі було порушено норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, у зв`язку наявні підстави скасування оскаржуваної ухвали з направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Керуючись ст. ст. 169, 242-244, 250, 308, 311, 312, 315, 320, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 02 квітня 2026 року про закриття провадження у справі скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Головуючий суддя І.О. Грибан

Судді: В.Ю. Ключкович

О.М. Кузьмишина

(повний текст постанови складено 03.06.2026)