Єдиний унікальний номер 336/1066/26
Номер провадження 2/317/993/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 червня 2026 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді Громової І.Б.,
при секретарі судового засідання Шевченко В.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжя у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики,

ВСТАНОВИВ:
У березні 2026 року до Запорізького районного суду Запорізької області за підсудністю надійшла цивільна справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики.
Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 03.03.2026 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Свої вимоги позивач мотивує тим, 27 січня 2025 року між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» було укладено кредитний договір №8706192, який був підписаний електронним підписом позичальника, шляхом використання одноразового ідентифікатора.
27.11.2025 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ ««Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір факторингу №27112025, у відповідності до умов якого ТОВ «Авентус Україна» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Авентус Україна» права вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників.
Відповідно до Реєстру боржників від 27.11.2025 до Договору факторингу №27112025 від 27.11.2025, ТОВ «ФК «ЄАПБ набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 25 173, 83 грн., з яких: 
- 5 683, 55 грн. – сума заборгованості за основною сумою боргу; 
- 6 820, 28 грн. – сума заборгованості за відсотками; 
- 12 670 грн. – сума заборгованості за пенею, штрафами.
Відповідач взяті на себе зобов`язання по вказаному договору не виконував належним чином, внаслідок чого у нього виникла заборгованість у сумі 25 173, 83 грн., яку позивач просив стягнути з відповідача. Крім того, просить про покладення на відповідача судового збору в сумі 2 662, 40 грн., попередньо оплаченого позивачем.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений своєчасно та належним чином. У позові просив розглядати справу за відсутності представника позивача.
Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання до суду не з`явився.
Представник відповідача – адвокатка Скользнєва В.В. направляла на адресу суду відзив на позовну заяву, у якому зазначила, що відповідач частково визнає позов у сумі 12 503,83 грн., з яких: 5 683, 55 грн. – сума заборгованості за основною сумою боргу та 6 820, 28 грн. – сума заборгованості за відсотками.
Зазначила, що відповідач не визнає не визнає заборгованість за пенею, штрафами у розмірі 12 670 грн., оскільки пунктом 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. 
Крім того, просила стягнути з позивача ТОВ «ФК ЄАПБ» на користь відповідача 8 000 грн. судових витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, відповідно до положень ст. 137 ЦПК України. 
У своїй відповіді на відзив, представник позивача зазначає, що нарахування відсотків за користування кредитом є абсолютно правомірним та таким, що підтверджується умовами кредитного договору.
Крім того, просить відмовити відповідачу у вимозі про стягнення з позивача на його користь витрат на правову допомогу, оскільки вважає їх неспівмірними із наданими послугами, враховуючи малозначність справи та необґрнтованими.
Дослідивши матеріали справи, вивчивши думки учасників справи, суд встановив наступне.
27 січня 2025 року між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» було укладено кредитний договір №8706192, який був підписаний електронним підписом позичальника, шляхом використання одноразового ідентифікатора.
Відповідно до п. 1.3 сума кредиту складає 7 000 грн., строк кредиту 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів – кожні 30 днів. 
Відповідно до п. 1.5.1 стандартна процентна ставка становить 1, 00% в день та застосовується у межах строку кредиту.
Відповідно до довідки від 27.11.2025, ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за договором виконало у повному обсязі, перерахувавши вказані кошти у розмірі 7 000 грн. на картковий рахунок відповідача.
А відповідач ОСОБА_1 свої зобов`язання перед позивачем не виконав у повному обсязі внаслідок чого у нього утворилась заборгованість у розмірі 12 503,83 грн., з яких: 5 683, 55 грн. – сума заборгованості за основною сумою боргу та 6 820, 28 грн. – сума заборгованості за відсотками.
Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
На підставі ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, тобто норми про договір позики.
Таким чином суд вважає обґрунтованими позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми основного боргу та відсотків за користування кредитом у розмірі 12 503,83 грн.
Щодо стягнення заборгованості за пенею, штрафами у розмірі 12 670 грн., суд зазначає наступне.
Відповідно до пункту 18 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
На кредитний договір розповсюджується дія пункту 18 Прикінцеві та перехідні положення ЦК України (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 жовтня 2023 року в справі № 706/68/23 (провадження № 61-8279св23).
Тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною 2 статті 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 31.01.2024 у справі № 183/7850/22.
Оскільки, кредитний договір № 8706192 від 27.01.2025 був укладений в у період дії в Україні воєнного стану період нарахування пені, штрафів також припадає на період дії в Україні воєнного стану, дія якого продовжена і триває до теперішнього часу, то відповідно до п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України, пеня, штрафи у розмір 12 670, 00 грн. за цим договором не підлягає стягненню з відповідача.
27.11.2025 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ ««Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір факторингу №27112025, у відповідності до умов якого ТОВ «Авентус Україна» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Авентус Україна» права вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників.
Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.
Згідно з ч. 1 ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Згідно зі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
З урахуванням викладеного, суд доходить висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню.
У разі часткового задоволення позову витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог відповідно до частини 2 статті 141 ЦПК України. 
Щодо вимоги представника відповідача – адвоката Скользнєвої В.В. щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.
Вирішуючи це питання, суд виходить з того, що в межах цієї справи відповідач ОСОБА_1 отримував правову допомогу адвоката Скользнєвої В.В. на загальну суму 8000 грн.
Вказані обставини підтверджуються наданими суду: копією договору про надання правничої допомоги від 18.02.2026, копією акту здачі-прийняття наданих послуг від 21.04.2026 року відповідно до якого адвокат надав наступні послуги: ознайомлення з матеріалами справи – 2000 грн., написання відзиву – 4000 грн., участь у судовому засіданні – 2000 грн.
Проте, суд зазначає, що фіксування судового засідання не відбувалось, представник відповідача направляла до суду заяву про розгляд справи за відсутності відповідача та його представника.
Від так, відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК, суд приходить до висновку щодо необхідності зменшення витрат відповідача на професійну правничу допомогу, які підлягають стягненню з позивача, враховуючи пропорційність, обґрунтованість зазначених витрат.
На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 553, 554, 610, 612, 625, 1049, 1050, 1054, 1056-1 ЦК України, ст.ст. 3, 12, 13, 19, 23, 76-83, 89, 141, 223, 247, 258-259, 263-265, 280-289 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (код ЄДРПОУ: 35625014, адреса місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30, адреса для листування: 07400, Київська область, м. Бровари, вул. Лісова, буд. 2, поверх 4) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості за договором позики – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за договором про надання коштів у кредит № 8706192 27.01.2025 у розмірі 12 503, 83 грн. (дванадцять тисяч п`ятсот три гривні 83 копійки), з яких: 5 683, 55 грн. – сума заборгованості за основною сумою боргу та 6 820, 28 грн. – сума заборгованості за відсотками.
В задоволенні частини інших позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» суму судового збору в розмірі 1322, 41 грн. (одна тисяча триста двадцять дві гривні 41 копійка).
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн. (три тисячі гривень).
Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.Б. Громова