ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

18 травня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/34400/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),
суддів: Добродняк І.Ю., Суховарова А.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2026 року (суддя Рябчук О.С.) у справі № 160/34400/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, у якому просив визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про відмову позивачу у призначенні пенсії від 13.10.2025 року №045750034201 та зобов`язати відповідача призначити пенсію позивачу відповідно до ч. 1 ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з моменту звернення (06.10.2025), зарахувавши періоди роботи: з 15.11.1993 по 31.12.1995, з 02.04.2001 по 29.12.2001 до страхового стажу, періоди роботи з 30.07.1984 по 04.08.1984, з 16.06.1986 по 22.06.1986, 11.08.1986 по 04.08.1987 зарахувати до пільгового стажу за Списком 1, який відповідно до абз. 10 ч.3 ст.24 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», дає право на додаткове зарахування до страхового стажу одного року за кожен рік роботи за Списком 1. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірне рішення пенсійного органу про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком є протиправним та порушує право позивача на належне пенсійне забезпечення.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2026 року адміністративний позов задоволено частково:
- визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про відмову у призначенні пенсії позивачу № 045750034201 від 13.10.2025;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати позивачу періоди роботи: з 15.11.1993 по 31.12.1995, з 02.04.2001 по 29.12.2001 до страхового стажу, періоди роботи з 30.07.1984 по 04.08.1984, з 16.06.1986 по 22.06.1986, 11.08.1986 по 04.08.1987 зарахувати до пільгового стажу за Списком 1;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії від 06.10.2025 року з урахуванням висновків суду.
В решті позовних вимог – відмовлено.
Судом першої інстанції зазначено, що надання уточнюючої довідки підприємства, 
установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.
Суд першої інстанції з`ясував, що трудова книжка позивача містить всі належні та необхідні записи для підтвердження наявного пільгового стажу позивача по Списку № 1.
Суд зауважив, що несвоєчасна сплата підприємством страхових внесків, за умови підтвердження роботи особи на такому підприємстві, отримання заробітної плати та утримання з неї єдиного соціального внеску, не повинна порушувати законні права та інтереси позивача як застрахованої особи, зокрема, порушувати його право на належне пенсійне забезпечення, оскільки обов`язок своєчасної сплати страхових внесків до Пенсійного фонду покладено на роботодавця, а тому їх несплата не може позбавляти працівників права на зарахування періоду роботи до страхового стажу, фактично позбавляючи особу права власності на пенсію в належному розмірі.
Суд дійшов висновку, що є безпідставним не зарахування відповідачем до пільгового стажу позивача за Списком №1 та до загального страхового стажу періодів роботи, що зазначені у його трудовій книжці.
Відтак, суд вважав, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 13.10.2025р. № 045750034201 є протиправним та підлягає скасуванню.
Суд зауважив, що належним способом відновлення порушеного права позивача є скасування рішення про відмову в перерахунку пенсії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 13.10.2025 № 045750034201 та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву позивача з урахуванням висновків суду щодо зарахування до пільгового стажу за Списком № 1 та до загального страхового стажу спірних періодів роботи.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, скаржник вказує, що спірне рішення від 13.10.2025 року є правомірним через відсутність у позивача необхідного страхового стажу для призначення пенсії за віком. Вважає, що позивачу правомірно не зараховано до страхового стажу періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 04.09.1982, а саме з 15.11.1993 по 31.12.1995, оскільки при прийнятті на роботу відсутня назва підприємства, з 02.04.2001 по 29.12.2001 через впровадження у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування персоніфікованого обліку. Зауважує, що пільговий стаж позивача за Списком №1 з 05.08.1984 по 27.08.1984 складає 23 дні, з 23.06.1986 по 10.08.1986 складає 1 місяць 18 днів, з 05.08.1987 по 24.09.1987 складає 1 місяць 20 днів. Вважає, що згаданий стаж позивача за Списком №1 застосовується виключно в частині визначення прана на пенсію за віком на пільгових умовах.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.
Встановлені обставини справи свідчать про те, що позивач звернувся 06.10.2025 року до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою про призначення пенсії за віком.
Заяву позивача було направлено для розгляду за принципом екстериторіальності та 13.10.2025 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії позивачу №045750034201, що вмотивоване наступним:
«Страховий стаж заявника становить 30 років 07 місяців 03 дні ( з урахуванням кратності).
Пільговий стаж заявника становить за списком №1: 00 років 04 місяців 01 день.
За доданими документами до загального страхового стажу не зараховано період роботи згідно з наданою трудовою книжкою НОМЕР_1 від 04.09.1982 року, з 15.11.1993 року по 31.12.1995 року, оскільки на прийнятті на роботу відсутня назва підприємства.
Також частково зараховано період роботи згідно з вищевказаною трудовою книжкою з 01.03.1999 року по 30.03.2001 року, а саме зараховано період з 01.03.1999 року по 30.06.2000 року та не зараховано з 02.04.2001 року по 29.12.2001 року, так як на виконання Указу Президента України від 04.05.1998 року № 401 та постанов Кабінету Міністрів України від 04.06.1998 №794 від 08.06.1998 №832 персоніфікований облік відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування впроваджувався протягом 1998-2000 року. Починаючи з 01.07.2000 обчислення пенсій здійснюється із заробітку особи за період роботи після 01.07.2000 за даними системи персоніфікованого обліку (пункт 3 постанови №794).
Вважаючи протиправним рішення пенсійного органу, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.
Переглядаючи рішення суду в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів виходить із такого.
Згідно ст. 24 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Частиною 3 ст. 24 Закону №1058-IV визначено, що за кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року.
Частиною 4 ст. 24 Закону №1058-IV передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Відповідно до ст.62 Закону України від 05 листопада 1991 року №1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пп.2 п.2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005, до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи, наведені у цьому пункті, в тому числі: документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного стажу роботи). За періоди роботи після впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (далі - персоніфікований облік) орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення (далі - індивідуальні відомості про застраховану особу).
Підпунктом 5 пункту 2.1 Порядку №22-1 визначені документи, які підтверджують право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, а саме:
довідка про підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного стажу роботи (у випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах згідно з пунктами 1-6, 8 частини другої, частиною третьою статті 114 Закону та пунктом 23 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону). У разі ліквідації підприємства, установи, організації без визначення правонаступника пільговий стаж підтверджується комісією з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії, згідно з Порядком підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу для призначення пенсії, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 10 листопада 2006 року № 18-1, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2006 року за № 1231/13105 (далі - Порядок підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу для призначення пенсії). Орган, що призначає пенсію, додає рішення цієї комісії;
документи про проведення атестації робочих місць за умовами праці відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року № 442 «Про Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці» (для зарахування до стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, періодів роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 або із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, після 21 серпня 1992 року).
Постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12 серпня 1993 року затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.
Пунктом 1 цього Порядку встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Відповідно до п.20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5).
У довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій.
Отже, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. І лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пенсійне забезпечення, необхідне надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації.
Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20 лютого 2018 року у справі №234/13910/17 та від 07 березня 2018 року у справі №233/2084/17.
Зі змісту матеріалів справи вбачається, що відповідачем 13.10.2025 року прийнято рішення про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком. Скаржник наполягає, що таке рішення є правомірним через відсутність у позивача необхідного страхового стажу.
Колегія суддів з`ясувала, що трудова книжка позивача містить відомості про його трудову діяльність у періоди з 15.11.1993 року по 31.12.1995 року та з 02.04.2001 року по 29.12.2001 року.
Колегія суддів вважає, що недоліки у трудовій книжці позивача, про які вказує пенсійний орган, не впливають на зарахування певних періодів роботи позивача, які підтверджено відомостями трудової книжки, до його страхового стажу.
Апеляційний суд звертає увагу, що неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.
Також, апеляційний суд враховує, що Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.
Апеляційний суд вважає, що визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.
Апеляційний суд враховує правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 10.02.2021 у справі №805/3362/17-а, відповідно до якої страхові внески є складовою умовою існування солідарної системи і підлягають обов`язкові сплаті, перерахунок пенсії проводиться з урахуванням часу, коли особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, та за який підприємством, де працює ця особа, страхувальником сплачені щомісячні страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи. Як підсумок, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що фізичні особи (працівники підприємств, які тимчасово були звільнені від своєчасного виконання обов`язку зі сплати єдиного внеску) не повинні відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків.
Колегія суддів зазначає, несплата підприємством страхових внесків, які роботодавець попередньо відрахував із заробітної плати працівника, не може бути підставою для позбавлення його права на отримання соціальних гарантій. Позивач не може бути позбавлений права на отримання соціальних гарантій внаслідок того, що орган, відповідальний за повноту та своєчасність сплати страхових внесків своєчасно не вжив дієвих заходів.
За цих обставин, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для зарахування до страхового стажу позивача періодів роботи з 15.11.1993 по 31.12.1995, з 02.04.2001 по 29.12.2001. Доводи апеляційної скарги цей висновок суду не спростовують.
Також, як правильно дослідив суд першої інстанції, трудова книжка позивача НОМЕР_1 містить відомості про пільговий стаж позивача за Списком №1 за періоди роботи з 30.07.1984 по 04.08.1984, з 16.06.1986 по 22.06.1986, 11.08.1986 по 04.08.1987, а отже такі періоди підлягають зарахуванню позивачу до пільгового стажу за Списком №1.
В свою чергу, цей стаж позивача за Списком №1 в силу положень абз.10 ч.3 ст.24 Закону №1058 підлягає зарахуванню позивачу до страхового стажу із розрахунку - за кожний повний рік стажу роботи за Списком №1 – додатково один рік.
Однак, матеріалами справи не підтверджено зарахування вищевказаних періодів роботи з 30.07.1984 по 04.08.1984, з 16.06.1986 по 22.06.1986, 11.08.1986 по 04.08.1987 до пільгового стажу позивача за Списком №1, а також їх зарахування до страхового стажу позивача згідно правила, яке містить абз.10 ч.3 ст.24 Закону №1058.
Відтак, апеляційний суд зазначає, що пенсійним органом не здійснено належний розрахунок пільгового стажу та страхового стажу позивача, а отже рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про відмову у призначенні пенсії позивачу № 045750034201 від 13.10.2025 є протиправним та підлягає скасуванню.
Отже, суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, аргументи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.
Передбачені ст.317 КАС України підстави для зміни або скасування рішення суду першої інстанції відсутні.
Керуючись ст. ст. 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області залишити без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2026 року у справі № 160/34400/25 – без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати ухвалення, може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, передбачені ст.ст.328, 329 КАС України.

Повний текст постанови складено 18.05.2026

Головуючий - суддя Я.В. Семененко 

суддя І.Ю. Добродняк 

суддя А.В. Суховаров