ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

21 травня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/3642/23	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Ясенової Т.І. (доповідач),
суддів: Головко О.В., Суховарова А.В., 
розглянувши в письмовому провадженні в м. Дніпрі адміністративну справу за апеляційною скаргою Територіального управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 березня 2026 року (суддя Юрков Е.О.) в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,-
ВСТАНОВИВ:

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2023 року у справі № 160/3642/23 позов ОСОБА_1 до Територіального управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області задоволено частково. 
Визнано протиправною бездіяльність Територіального управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області, яка полягає у не нарахуванні та не виплаті ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», за період несення служби з 01.10.2022 по 20.01.2023 у розмірі 30000 гривень на місяць.
Зобов`язано Територіальне управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду передбачену постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», за період несення служби з 01.10.2022 по 20.01.2023 у розмірі 30000 гривень на місяць.
В іншій частині вимог відмовлено.
Рішення суду набрало законної сили 16 листопада 2023 року.
В подальшому до суду надійшла заява Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Дніпровського міжрегіонального управління юстиції про зміну способу та порядку виконання судового рішення по адміністративній справі № 160/3642/23 за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, в якій просить:
змінити спосіб виконання рішення суду, на підставі якого видано виконавчий лист №160/3642/23 виданий 22.12.2023 Дніпропетровським окружним адміністративним судом про зобов`язання Територіальне управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду передбачену постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», за період несення служби з 01.10.2022 по 20.01.2023 у розмірі 30000 гривень на місяць та виплатити ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 109354,84 грн.
Заява обґрунтована тим, що Територіальним управлінням Служби судової охорони у Дніпропетровській області самостійно здійснено нарахування суми заборгованості; рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2023 року у справі № 160/3642/23 залишається не виконаним.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 березня 2026 року заяву про зміну способу та порядку виконання судового рішення задоволено.
Змінено спосіб виконання рішення суду – рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.10.2023 у справі № 160/3642/23
із: «Зобов`язати Територіальне управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду передбачену постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», за період несення служби з 01.10.2022 по 20.01.2023 у розмірі 30000 гривень на місяць.»
на:
«Стягнути з Територіального управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», за період несення служби з 01.10.2022 по 20.01.2023 у розмірі 109354,84 грн.».
Не погоджуючись з ухвалою, Територіальне управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні заяви Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Дніпровського міжрегіонального управління юстиції про зміну способу та порядку виконання судового рішення в адміністративній справі відмовити в повному обсязі. 
Свою позицію обґрунтовує тим, що постановляючи оспорювану ухвалу суд першої інстанції помилково на думку скаржника застосував до спірних правовідносин абзац другий частини третьої статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України - невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, яке набрало законної сили, щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг протягом двох місяців з дня набрання законної сили судовим рішенням є самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання такого судового рішення шляхом стягнення з такого суб`єкта владних повноважень відповідних виплат. Предметом спірних правовідносин є зобов`язання здійснити нарахування та виплату додаткової винагороди на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», що є однією із складових грошового забезпечення. Відповідна категорія виплат приписами абзацу другого частини третьої статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України не охоплена. Відповідно до листа від 30.01.2024 за вихідним №35.07- 92/ССО, що долучався до матеріалів ВП № 73793197, Територіальне управління звернулося до Служби судової охорони, як розпорядника бюджетних коштів вищого рівня, з проханням виділити додаткові кошторисні призначення на виконання рішення суду по справі № 160/3642/23 в сумі 129 038,71 грн., що включає в себе кошти: на
нарахування та виплату додаткової винагороди. Отже твердження заявника про те, що Територіальне управління нарахувало стягувачу заборгованість, є помилковим та не відповідає дійсності. Територіальне управління не здійснювало нарахування коштів, а здійснило обрахування потреби на виконання рішення суду та направило бюджетний запит на розпорядника бюджетних коштів вищого рівня (Службу судової охорони) для виділення бюджетних асигнувань на відповідні цілі. Не виконання рішення суду є наслідком неналежного фінансування державою витрат на зазначені цілі, тобто неналежного фінансування в межах бюджетної програми за КПКВ 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів, працівників органів та установ системи правосуддя». Таким чином оскільки виконання рішення суду залежить від бюджетного фінансування зміна способу і порядку його виконання не може призвести до його фактичного виконання, оскільки це не може вплинути на фінансування державою витрат на виплату коштів за бюджетною програмою КПКВ 0501150.
Відповідно до вимог статті 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.
Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України; судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку; контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Положеннями частини 2 статті 14 КАС України також передбачено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Аналогічні положення містяться в статті 370 КАС України, відповідно до якої судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Отже, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтею 129-1 Конституції України, статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, статтями 14, 370 КАС України.
Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.
Згідно частини третьої статті 378 КАС України, підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
Невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, яке набрало законної сили, щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг протягом двох місяців з дня набрання законної сили судовим рішенням є самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання такого судового рішення шляхом стягнення з такого суб`єкта владних повноважень відповідних виплат.
З аналізу наведених норм вбачається, що зміна способу і порядку виконання судового рішення це прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленими судом. Отже, суд за наявності обґрунтованих підстав та належних доказів суд може змінити спосіб та порядок виконання рішення суду, однак не змінюючи при цьому його змісту, або ж відмовити в задоволенні такої заяви.
Аналогічний правовий висновок міститься у постановах Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі №800/203/17 та від 24 липня 2023 року у справі №420/6671/18.
Колегія суддів звертає увагу на те, що поняття «спосіб і порядок» виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке розраховане на виконавче провадження. Порядок виконання судового рішення означає визначену у рішенні суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним/приватним виконавцем, спосіб виконання судового рішення це спосіб реалізації та здійснення способу захисту. Під зміною способу виконання рішення суду слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі об`єктивної (безумовної) неможливості його виконання у спосіб, раніше встановлений судом.
Як встановлено судом, резолютивна частина рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2023 року у справі № 160/3642/23 має зобов`язальний характер, а саме зобов`язання Територіальне управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду передбачену постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», за період несення служби з 01.10.2022 по 20.01.2023 у розмірі 30000 гривень на місяць.
Проте, судом першої інстанції не було враховано, що додаткова винагорода, передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі, збільшеному до 30000 гривень, нарахування і виплата якої є предметом позову у цій справі, не відноситься до зазначених у частині третій статті 378 КАС України виплат (пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг), невиконання судових рішень щодо яких протягом двох місяців з дня набрання таким рішенням законної сили є самостійною підставою для зміни способу і порядку його виконання.
Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для зміни способу виконання рішення суду у цій справі шляхом стягнення з Територіального управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», за період несення служби з 01.10.2022 по 20.01.2023 у розмірі 109354,84 грн.
Таким чином, колегія суддів вважає необґрунтованою заяву Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Дніпровського міжрегіонального управління юстиції про зміну способу і порядку виконання рішення суду у даній справі.
Крім того, пунктом 8 частини першої статті 7 Бюджетного кодексу України (далі - БК України) передбачено принцип цільового використання бюджетних коштів - бюджетні кошти використовуються тільки на цілі, визначені бюджетними призначеннями та бюджетними асигнуваннями.
За правилами частин першої та другої статті 23 БК України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України.
Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом.
Пунктами 6-1, 7, 9 частини 5 статті 22 БК України установлено, що головний розпорядник бюджетних коштів організовує та здійснює моніторинг виконання бюджетних програм, здійснює оцінку їх ефективності, управління бюджетними коштами у межах встановлених йому бюджетних повноважень, забезпечуючи ефективне, результативне і цільове використання бюджетних коштів, організацію та координацію роботи розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня, здійснює контроль за повнотою надходжень, взяттям бюджетних зобов`язань розпорядниками бюджетних коштів нижчого рівня і витрачанням ними бюджетних коштів тощо.
Отже, виконання судового рішення залежить від наявності відповідних бюджетних призначень у ТУ ССО.
Судом встановлено, що листом Територіального управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області від 31.01.2024 № 35.06-67 повідомлено заявника про те, що з метою виконання виконавчого документа № 160/3642/23 та реалізації рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.10.2023 у справі № 160/3642/23 для проведення виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі 109354,84 грн. до Центрального органу управління Служби судової охорони, як до розпорядника бюджетних коштів другого рівня, направлено листа про виділення додаткових кошторисних призначень по КПКВ 0501150 виконання рішень судів на користь суддів, працівників апаратів судів та працівників органів і установ системи правосудді, КЕКВ 2800 на суму 157438,71 грн. 
Також Територіальним управлінням Служби судової охорони у Дніпропетровській області направлено до голови Служби судової охорони лист від 30.01.2024 року №35.07-92/ССО про виділення додаткових кошторисних призначень по КПКВ 0501150 виконання рішень судів на користь суддів, працівників апаратів судів та працівників органів і установ системи правосудді, КЕКВ 2800 на суму 157438,71 грн., у тому числі на нарахування та виплату додаткової винагороди – 109354,84 грн. 
Відтак, невиконання ТУ ССО судового рішення в частині виплати грошових коштів позивачу за відсутності відповідного фінансування та фактичної відсутності коштів, не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин та обставиною, яка істотно ускладнює виконання рішення або робить його неможливим, як підстави для зміни способу і порядку виконання судового рішення.
Зважаючи на встановлені обставини у цій справі, зокрема, прийняття відповідачем заходів з метою виконання судового рішення, а також наведене правове регулювання питання зміни способу та порядку виконання судового рішення, суд доходить до висновку, що відсутність бюджетних призначень на виплату нарахованої суми додаткової винагороди не може розглядатися як обставина, що істотно ускладнює або робить неможливим виконання судового рішення, тому визнає помилковим висновок суду першої інстанції про наявність підстав для зміни способу і порядку виконання судового рішення.
Колегія суддів зауважує, що виплата нарахованих позивачу сум може бути здійснена за наявності відповідного цільового фінансування з Державного бюджету України.
Отже, у даному випадку відсутні відповідні бюджетні асигнування для здійснення виплати позивачу нарахованої за судовим рішення суми грошового забезпечення, суд констатує, що відповідач не мав об`єктивної фінансової можливості в повному обсязі виконати судове рішення та, відповідно, про відсутність підстав для зміни способу та порядку виконання судового рішення.
З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, що є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви.
Доводи апеляційної скарги Територіального управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області спростовують висновки суду першої інстанції викладені в оскаржуваній ухвалі суду першої інстанції.
Відповідно до ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Розглянувши доводи, викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена при неповному з`ясуванні обставин справи та з помилковим застосуванням норм процесуального права, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви про зміну способу та порядку виконання рішення.
Керуючись статтями 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Територіального управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області задовольнити.
Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 березня 2026 року скасувати.
Ухвалити по справі нову постанову, якою відмовити у задоволенні заяви Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Дніпровського міжрегіонального управління юстиції про зміну способу та порядку виконання судового рішення у справі.
Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий - суддя Т.І. Ясенова 

суддя О.В. Головко 

суддя А.В. Суховаров