ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/16253/25  Номер провадження 22-ц/814/2192/26	Головуючий у 1-й інстанції Материнко М. О.  Доповідач ап. інст. Лобов О. А.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2026 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий суддя Лобов О.А.
судді: Дорош А.І., Триголов В.М.
за участю секретаря судового засідання Грицак А.Я. 
розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у м.Полтаві справу апеляційною скаргою адвокатки Дубинської Марини Михайлівни, представниці ОСОБА_1 , на ухвалу Шевченківського районного суду м.Полтави від 06 лютого 2026 року (час ухвалення судового рішення і дата виготовлення повного текста судового рішення не зазначені) у справі за заявою адвокатки Віценчик Оксани Василівни в інтересах ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про визнання недійним усного договору міни, 
треті особи, що не заявляють самостійних вимог: Територіальний сервісний центр 5341 регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Полтавській області, Територіальний сервісний центр 8045 регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в м.Києві, ОСОБА_5 . 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, апеляційний суд

у с т а н о в и в:

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Полтави від 06 лютого 2026 року задоволено заяву адвокатки Віценчик О.В. в інтересах ОСОБА_2 про забезпечення позову. 
Накладено арешт на транспортний засіб CADILLAC CT5, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрований на ім`я відповідачки ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .
Примірник ухвали надіслано для виконання до Регіональному сервісному центу Головного сервісного центру Міністерства внутрішніх справ в Харківській, Полтавській та Сумській областях для виконання, а також особам, яких стосуються заходи забезпечення позову.

В апеляційній скарзі адвокатка Дубинська М.М., представниця ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та відмовити в забезпеченні позову в повному обсязі.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначено, що позивач не навів, а суд першої інстанції не дослідив обставини, які відповідно до ЦПК України та судової практики є підставами для вжиття заходів забезпечення позову, а саме не з`ясував, чи існують обставини, які з високою ймовірністю можуть ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду в разі задоволення позову.
Звертається увага на обставини, якими позивач обгрунтовує заявлені вимоги та які свідчать про те, що жодних договірних відносин між ОСОБА_2 і ОСОБА_1 не існувало, натомість ОСОБА_4 за дорученням ОСОБА_2 продав спірний транспортний засіб ОСОБА_1 .
Наголошується на тому, що позивач звернувся до нотаріуса із заявою про скасування довіреності, виданої строком на три місяці, лише через шість місяців і 17 днів після реєстрації спірного транспортного засобу на ОСОБА_1 .
Підкреслюється, що за станом на час подання заяви про забезпечення позову, яка містить лише загальні посилання на можливість ускладнення виконання рішення суду, позивачу було достеменно відомо про існування ухвали Шевченківського районного суду м.Полтави від 13 листопада 2025 року у справі № 554/1909/25, якою спірний транспортний засіб переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_1 , що виключає можливість його відчуження.
Ухвалюючи рішення за поданою заявою, суд першої інстанції не дослідив матеріали справи, зокрема відзив на позов, до якого долучено у тому числі копію зазначеного судового рішення.
Суд не звернув уваги на те, що провадження у справі відкрите з порушенням правил територіальної підсудності, оскільки відповідачі не мають зареєстрованого місця проживання у м.Полтаві. Ініційований ОСОБА_2 спір не відноситься до спорів з альтернативною підсудністю.

Відзив на апеляційну скаргу судом не отримано. 

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні у справі докази, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно п.2 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення у разі порушення судом першої інстанції норм процесуального права або неправильного застосування норм матеріального права. 
Як вбачається з матеріалів справи, у листопаді 2025 року до Шевченківського районного суду м.Полтави звернувся ОСОБА_2 із позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 і просив ухвалити рішення, яким визнати недійсним усний договір міни, укладений 16 січня 2025 року між ОСОБА_2 і ОСОБА_3 ; скасувати державну реєстрацію транспортного засобу CADILLAC CT5, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , за ОСОБА_1 ; зобов?язати ОСОБА_1 повернути вказаний транспортний засіб ОСОБА_2 ; поновити державну реєстрацію вказаного транспортного засобу за ОСОБА_2 .  
В обгрунтування заявлених вимог посилався на те, що він уклав договір купівлі продажу автомобілів шляхом їх обміну, предметом договору був обмін автомобіля CADILLAC CT5, ДНЗ – НОМЕР_2 , що належав йому на праві власності на автомобіль AUDI A8, ДНЗ – НОМЕР_3 , що належав на праві власності ОСОБА_5 , про що кожна сторона одна іншій повинна була видати нотаріально посвідчену довіреність на представництво інтересів в будь-яких органах, організаціях та установах. Обмін автомобілями відбувся 18 січня 2025 року в м.Пирятині на АЗС WOG за участю позивача та громадянина ОСОБА_4 . Після чого позивач оформив нотаріально посвідчене доручення на ОСОБА_4 , останній 22.01.2025 року здійснив перереєстрацію автомобіля на дружину ОСОБА_1 , проте доручення на нього на автомобіль AUDI A8, ДНЗ – НОМЕР_3 , так і не було оформлене. В рамках кримінального провадження висновком криміналістичного дослідження встановлено, що ідентифікаційне номерне позначення кузова наданого на експертизу автомобіля AUDI A8, чорного кольору з встановленими ДНЗ – НОМЕР_3 піддавалося зміні не в умовах заводу виробника, шляхом видалення поверхні номерної панелі з первинним номерним позначенням WAUZZZ4H3EN010319 та нанесення не в умовах заводу виробника номерного позначення НОМЕР_4 .
З огляду на наведені обставини позивач стверджував, що укладення договору міни автомобілями між ним і ОСОБА_3 відбулося з порушенням вимог закону.
Ухвалою судді від 19 грудня 2025 року відкрито провадження у справі.
03 лютого 2026 року ОСОБА_2 подав суду заяву про забезпечення позову, у якій з посиланням на існування спору між сторонами стверджував про необхідність накладення арешту на спірний автомобіль для гарантування ефктивності судового захисту його прав та законних інтересів.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами існує спір щодо визнання недійсним усного договору міни, скасування державної реєстрації транспортного засобу та повернення транспортного засобу його власнику, отже вид забезпечення позову є співмірним позовним вимогам, приймаючи до уваги, що у разі невжиття заходів забезпечення позову існує можливість у відповідачки ОСОБА_1 як власниці спірного рухомого майна на власний розсуд розпоряджатися ним.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з таких міркувань.
Види забезпечення позову визначені у ч. 1 ст. 150 ЦПК України, а саме: позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. 
Перелік видів забезпечення позову не є вичерпним.
Згідно з ч. ч. 2-3 ст. 150 ЦПК України суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Відповідно до ч. 10 ст. 150 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.
У постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі № 754/4437/18 (провадження № 61-47464св18) зроблено висновок про те, що при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі№ 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначено, що «умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача».
Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Предметом спору у справі є вимоги про визнання недійсним усного договору міни, укладеного 16 січня 2025 року між ОСОБА_2 і ОСОБА_3 ; скасування державної реєстрації транспортного засобу CADILLAC CT5, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , за ОСОБА_1 ; зобов?язання ОСОБА_1 повернути вказаний транспортний засіб ОСОБА_2 ; поновлення державної реєстрації вказаного транспортного засобу за ОСОБА_2 .  
Заява про забезпечення позову не містить посилань на жодні обставини, які суд має врахувати, вирішуючи питання про забезпечення позову, окрім посилань на фактичні обставини, викладені у позові. 
При вирішення питання про забезпечення позову суд не вправі оцінювати обгрунтованість позову (доведеність обставин, на які посилається позивач).
Як слідує із картки руху документу в системі «Електронний суд», 20 січня 2026 року Шевченківський районний суд м.Полтави у межах справи № 554/16253/25 отримав відзив на позовну заяву о 16:07 з додатками, серед яких була копія ухвали Шевченківського районного суду м.Полтави від 13 листопада 2025 року (справа № 554/1909/25) (а.с.110-115).
Вказаним судовим рішення клопотання адвокатки Дубинської М.М. в інтересах ОСОБА_1 про скасування арешту майна в кримінальному провадженні № 12025170420000197 від 12.02.2025 року задоволено частково: автомобіль марки «CADILLAC» моделі «СТ5» переданий на відповідальне зберігання з правом користування власнику ОСОБА_1 ; в іншій частині в задоволенні клопотання відмовлено; попереджено ОСОБА_1 про кримінальну відповідальність за статтею 388 КК України за незаконні дії щодо майна, на яке накладено арешт.
Як убачається із ЄДРСР, постановою судді Полтавського апеляційного суду від 18 листопада 2025 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою прокурора Полтавської окружної прокуратури на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м.Полтави від 13 листопада 2025 року у справі № 554/1909/25.
Ухвалою Шевченківського районного суду м.Полтави від 13 листопада 2025 року встановлені такі фактичні обставини.
«Полтавським РУП ГУНП в Полтавській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 12025170420000197 від 12.02.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, розпочате в зв`язку із надходженням від ОСОБА_6 заяви про те, що невідома особа, діючи умисно, шляхом обману, заволоділа автомобілем марки «CADILLAC» моделі «СТ5», д.н.з. НОМЕР_5 , червоного кольору, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_2 , чим завдала останньому матеріального збитку.
12.02.2025 року транспортний засіб марки «CADILLAC» моделі «СТ5», д.н.з. НОМЕР_5 , червоного кольору, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_2 оголошено в розшук.
21.02.2025 року названий автомобіль було вилучено під час проведення огляду на підставі слідчого судді Шевченківського районного суду міста Полтави та поміщено на спеціальний майданчик для зберігання транспортних засобів.
Постановою слідчого від 21.02.2025 року автомобіль марки «CADILLAC» моделі «СТ5», д.н.з. НОМЕР_5 , визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні.
09.06.2025 року ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Полтави було накладено арешт на транспортний засіб марки «CADILLAC» моделі «СТ5», д.н.з. НОМЕР_5 , червоного кольору, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_2 , з позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування.
За змістом ухвали слідчого судді, спірний автомобіль було арештовано, оскільки він має значення для забезпечення даного кримінального провадження, зокрема цивільного позову.
Ухвалою колегії суддів Полтавського апеляційного суду від 22.09.2025 року ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Полтави від 09.06.2025 року було залишено без змін. В порядку ст. 404 КПК України з мотивувальної частини ухвали виключено вказівку слідчого судді про накладення арешту на майно з метою забезпечення цивільного позову.
Як убачається зі змісту цієї ухвали, за результатом апеляційного перегляду колегія суддів Полтавського апеляційного суду дійшла висновку, що матеріалами провадження об`єктивно підтверджується, що автомобіль «CADILLAC» моделі «СТ5» відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, оскільки наявні достатні підстави вважати, що він набутий кримінально протиправним шляхом, тобто є предметом злочинного посягання, тому арешт, накладений на нього з метою забезпечення збереження речових доказів, є виправданим.
Вказане підтверджує законність та обґрунтованість накладення арешту на спірне майно, з метою забезпечення його збереження як речового доказу у кримінальному провадженні, а тому слідчий суддя відхиляє доводи адвоката ОСОБА_3 про те, що арешт на майно накладено необґрунтовано.
Ухвалою Шевченківського районного суду міста Полтави від 03.10.2025 року було відмовлено в задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_12 в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна в кримінальному провадженні № 12025170420000197 від 12.02.2025 року.
Як установлено під час розгляду клопотання, станом на даний час повідомлення про підозру в даному кримінальному провадженні жодній особі не вручено.
…
остаточне процесуальне рішення у кримінальному провадженні не прийняте, досудове розслідування триває, проте з автомобілем «CADILLAC» моделі «СТ5», д.н.з. НОМЕР_5 , проведені необхідні слідчі та процесуальні дії, які призначалися слідчим. Так, проведено його огляд, що зафіксовано відповідним протоколом огляду від 21.02.2025 року, та експертні дослідження: судову експертизу з криміналістичного дослідження транспортного засобу (Висновок експерта № СЕ-19/117-25/15287-КДТЗ від 17.07.2025 року), судову транспортно-товарознавчу експертизу (Висновок експерта № СЕ-19/117-25/18872-АВ від 27.08.2025 року).
…на даний час транспортний засіб «CADILLAC» моделі «СТ5», д.н.з. НОМЕР_5 , зберігається на спеціальному майданчику для зберігання транспортних засобів Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області на відкритій місцевості, де постійно піддається впливу кліматичних чинників та атмосферних явищ, і такі умови зберігання автомобіля ставлять під загрозу збереження як речового доказу, так і арештованого майна.»
Оцінивши неведені обставини, слідчим суддею зроблені такі висновки: «враховуючи відсутність обґрунтованих доводів сторони обвинувачення щодо необхідності продовження вжитих заходів забезпечення кримінального провадження в частині заборони користування, наслідки арешту майна для власниці, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя, з метою збереження належних експлуатаційних властивостей транспортного засобу, цілісності майна, на яке накладено арешт, та дотримання балансу між публічними і приватними інтересами, вважає можливим змінити місце зберігання транспортного засобу «CADILLAC» моделі «СТ5», д.н.з. НОМЕР_5 , та передати його на відповідальне зберігання власниці ОСОБА_5 з правом користування, попередивши останню про кримінальну відповідальність за статтею 388 КК України за незаконні дії щодо майна, на яке накладено арешт.
Будь-яких даних про те, що зміна місця зберігання вказаного транспортного засобу може негативно вплинути на подальший хід досудового розслідування, слідчому судді не надано.
Разом із цим, слідчий суддя не вбачає підстав для зняття заборон відчуження та розпорядження автомобілем, з огляду на те, що досудове розслідування у кримінальному провадженні триває, транспортний засіб являється речовим доказом у даному кримінальному провадженні та достатніх даних, якій б свідчили, що скасування арешту в іншій частині не матиме негативного впливу на хід досудового розслідування, слідчому судді на даний час не надано.»
Отже, за станом на час ухвалення судом рішення про забезпечення позову вже існувало судове рішення у межах кримінального провадження, яким був накладений арешт на спірний автомобіль, проте суд першої інстанції не звернув уваги на подані у справу докази, не перевірив обставини, викладені у відзиві на позов і ухвалив рішення про задоволення заяви про забезпечення позову за відсутності на те передбачених законом підстав. 
За таких обставин ухвалу суду першої інстанції слід скасувати і ухвалити нове судове рішення по суті заяви про забезпечення позову, а саме про відмову в її задоволенні.
Керуючись ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційний суд 
У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу адвокатки Дубинської Марини Михайлівни, представниці ОСОБА_1 , задовольнити.
Ухвалу Шевченківського районного суду м.Полтави від 06 лютого 2026 року скасувати.
Відмовити за недоведеністю у задоволенні заяви адвокатки Віценчик Оксани Василівни в інтересах ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про визнання недійним усного договору міни. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 27 квітня 2026 року.

Головуючий суддя О.А. Лобов 

Судді: А.І.Дорош

В.М.Триголов