ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 538/1071/25  Номер провадження 22-ц/814/1983/26	Головуючий у 1-й інстанції Бондарь В.А.  Доповідач ап. інст. Бутенко С. Б.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2026 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого судді Бутенко С. Б.
Суддів Лобова О. А., Обідіної О. І.
за участю секретаря: Ракович Д. Г.
розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Полтава цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 – адвоката Демченко Тетяни Олександрівни
на ухвалу Лохвицького районного суду Полтавської області від 13 січня 2026 року, постановлену під головуванням судді Бондарь В. А.
за заявою представника ОСОБА_1 – адвоката Демченко Тетяни Олександрівни про скасування судового наказу
у цивільній справі за заявою Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» до ОСОБА_2 про видачу судового наказу,
в с т а н о в и в:
У грудні 2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Демченко Т. О. звернулася до суду із заявою про скасування судового наказу № 538/1071/25 від 23.06.2025, виданого Лохвицьким районним судом Полтавської області, про стягнення з ОСОБА_2 на користь АТ «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу в розмірі 1 495,43 грн, інфляційних втрат в сумі 567,36 грн та 302,80 грн витрат по сплаті судового збору.
Заява мотивована тим, що копії судового наказу ОСОБА_3 не отримувала, 15.12.2025 його отримала адвокат Демченко Т. О. на запит у суді, тому просила поновити строк для подання заяви про скасування судового наказу, як пропущений з поважних причин, та скасувати судовий наказ у зв`язку з тим, що боржник за вказаною адресою не проживає та не є споживачем заявлених комунальних послуг. 
Ухвалою Лохвицького районного суду Полтавської області від 13.01.2026 у задоволені клопотання представника ОСОБА_4 - адвоката Демченко Т. О. про поновлення пропущеного строку для подання заяви про скасування судового наказу від 23.06.2025 по цивільній справі № 538/1071/25 відмовлено.
Ухвала суду мотивована тим, що заявником пропущено строк подання заяви про скасування судового наказу та не надано достатніх доказів для обґрунтування підстав для поновлення вказаного строку. 
Не погодившись з даною ухвалою, адвокат Демченко Т. О. подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість ухвали, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити заяву про скасування судового наказу.
Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що судовий наказ надсилався за адресою, яка не є місцем проживання боржника ОСОБА_4 , а підпис на зворотному повідомленні від АТ «Укрпошта» здійснено іншою особою.
Зазначає, що ОСОБА_4 не укладала договір розподілу природного газу із АТ «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» та не є належним боржником, оскільки власником житлового будинку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , є ОСОБА_5 , як спадкоємець за заповітом.
Зауважує, що з березня 2020 року в будинку за цією адресою не користувались газом, бо його було відключено.
У відзиві на апеляційну скаргу АТ «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» просить залишити апеляційну скаргу без задоволення.
У відповіді на відзив апелянт просить задовольнити апеляційну скаргу у повному обсязі.
У запереченні АТ «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» просить залишити апеляційну скаргу без задоволення.
Колегія суддів апеляційного суду, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги виходячи з наступного.
Частиною третьою статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Частинами першою, другою статті 367 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 374 ЦПК України за результатами розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Відповідно до пунктів 3, 4 частини першої статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, є: невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: наказного провадження; позовного провадження (загального або спрощеного); окремого провадження (частина друга статті 19 ЦПК України).
Частиною третьою статті 19 ЦПК України визначено, що наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.
Порядок здійснення наказного провадження у цивільних справах та процесуальні норми видачі судового наказу та його скасування врегульовано розділом ІІ «Наказне провадження» ЦПК України.
Наказне провадження як особливий спрощений вид провадження у цивільному судочинстві спрямоване на швидкий та ефективний захист безспірних прав особи шляхом видачі судового наказу, що одночасно є і судовим рішенням, і виконавчим документом, без судового засідання та без виклику заявника (стягувача) і боржника. Процес доказування для першого починається з моменту подання заяви про видачу судового наказу та закінчується прийняттям цієї заяви судом, тоді як для боржника цей процес розпочнеться, якщо він вирішить подати заяву про скасування судового наказу після отримання копії останнього. Звернення до суду із заявою про видачу судового наказу є правом, а не обов`язком особи, якій належить право вимоги, а також органів і осіб, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 7 липня 2020 року у справі № 712/8916/17 (провадження № 14-448цс19)).
Відповідно до частин другої статті 171 ЦПК України заява боржника про скасування судового наказу, подана після закінчення строку, встановленого частиною першою статті 170 цього Кодексу, повертається, якщо суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку для подання цієї заяви.
У разі відсутності підстав для повернення заяви про скасування судового наказу, суддя не пізніше двох днів після її подання постановляє ухвалу про скасування судового наказу, в якій роз`яснює заявнику (стягувачу) його право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження. В ухвалі про скасування судового наказу суд за клопотанням боржника вирішує питання про поворот виконання судового наказу в порядку, встановленому статтею 444 цього Кодексу (частина третя статті 171 ЦПК України).
По справі встановлено, що 23.06.2025 Лохвицьким районним судом Полтавської області видано судовий наказ № 538/1071/25, яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь АТ «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» боргу за послуги газопостачання в сумі 1 495,43 грн та 302,80 грн судового збору.
Відповідно до супровідного листа суду від 24.06.2025 вказаний судовий наказ направлено боржнику за адресою: АДРЕСА_1 рекомендованим повідомленням про вручення з відміткою про одержання ОСОБА_2 поштового відправлення 26.06.2025.
Проте, згідно відомостей з реєстру територіальної громади про місце проживання особи станом на 18.06.2025, наданих виконавчим комітетом Лохвицької міської ради на запит Лохвицького районного суду Полтавської області від 16.06.2025 в порядку частини п`ятої статті 165 ЦПК України, зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання фізичної особи - боржника ОСОБА_1 з 01.03.2017 є: АДРЕСА_2 . 
В Україні визнається і діє принцип верховенства права (частина перша статті 8 Конституції України). Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).
Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).
Відповідно до частини четвертої статті 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), як джерело права.
Згідно з практикою ЄСПЛ право доступу до суду є невід`ємною складовою права на суд, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції (див. mutatis mutandis рішення від 21 лютого 1975 року у справі «Ґолдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom), заява № 4451/70, § 36). 
У справі «Беллет проти Франції» ЄСПЛ зазначив, що стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.
Право на доступ до суду передбачає право на отримання належного повідомлення про судові рішення, особливо у випадках, коли апеляційна скарга може бути подана у конкретно встановлений строк (рішення ЄСПЛ у справі «Мікулова проти Словаччини» від 06 грудня 2005 року). 
Надсилання судового рішення в той чи інший спосіб учаснику справи є процесуальним обов`язком суду. Відомості про вручення (доставлення) рішення суду учаснику справи містяться у розписці про вручення, у повідомленні про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи, у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення, а також у документах, визначених пунктами 4, 5 частини шостої статті 272 ЦПК України. У разі відсутності таких відомостей судове рішення вважається не врученим (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2024 року у справі № 454/1883/22 (провадження № 14-117цс23)).
Відповідно до частин першої, третьої статті 169 ЦПК України після видачі судового наказу суд не пізніше наступного дня надсилає його копію (текст), що містить інформацію про веб-адресу такого рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень, боржникові до його електронного кабінету, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом із повідомленням про вручення чи цінним листом з описом вкладеного. 
Копія (текст) судового наказу, що містить інформацію про веб-адресу такого рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень, разом з додатками надсилаються фізичній особі - боржнику на адресу, зазначену в документах, передбачених частиною шостою статті 165 цього Кодексу, а боржнику - юридичній особі чи фізичній особі - підприємцю - за адресою місцезнаходження (місця проживання), зазначеній в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. 
Частиною шостою статті 165 ЦПК України встановлено, що інформація про місце проживання (перебування) фізичної особи - боржника має бути надана протягом п`яти днів з моменту отримання відповідним органом реєстрації місця проживання (перебування) особи відповідного звернення суду. 
Згідно з частиною четвертою статті 168 ЦПК України днем отримання боржником копії судового наказу є день його вручення боржнику, визначений відповідно до статті 272 цього Кодексу.
Відповідно до частини п`ятої статті 272 ЦПК України учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення. 
Отже, процесуальним законодавством, встановлено обов`язок суду надіслати копію судового наказу боржнику - фізичній особі, у разі відсутності електронного кабінету, рекомендованим листом з повідомленням про вручення за зареєстрованою в установленому порядку адресою місця проживання (перебування) цієї особи згідно отриманої судом інформації від органу реєстрації місця проживання. 
У справі, яка переглядається апеляційним судом, встановлено, що суд першої інстанції вказаного обов`язку належним чином не виконав, надіславши копію судового наказу за адресою, вказаною у заяві АТ «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» про видачу судового наказу, що не є зареєстрованою в установленому порядку адресою місця проживання ОСОБА_1 . 
Отримання поштового відправлення за вказаною стягувачем адресою 26.06.2025 іншою особою від імені ОСОБА_2 , яка 12.03.2025 внаслідок реєстрації шлюбу змінила прізвище на ОСОБА_6 , не є належним врученням судового наказу боржникові.
Таким чином, копія судового наказу відповідно до вимог статті 169 ЦПК України боржнику ОСОБА_1 надіслана не була, а перебіг 15-денного строку для подання заяви про скасування судового наказу відповідно до вимог частини першої статті 170 ЦПК України починається з дня вручення боржникові копії судового наказу та доданих до неї документів.
Порушуючи питання про поновлення строку на подання заяви про скасування судового наказу, адвокат Демченко Т. О. вказувала на те, що боржник ОСОБА_4 не отримувала копію судового наказу, який було вручено її під розписку в суді лише 15.12.2025, на що суд першої інстанції належної уваги не звернув.
Встановлення дати належного вручення боржнику або її представнику копії судового наказу має істотне значення для вирішення питання чи пропущено заявником встановлений законом процесуальний строк та чи підлягає такий строк поновленню. 
Отже, питання прийнятності заяви представника ОСОБА_4 - адвоката Демченко Т. О., яка діє від імені та в інтересах боржника, про скасування судового наказу залежить від встановлення перебігу строку, визначеного законом для подання боржником такої заяви.
Відсутність належного повідомлення боржника про судове рішення може становити втручання у право особи на доступ до правосуддя та справедливий судовий розгляд. 
За таких обставин суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо пропуску боржником строку для подання заяви про скасування судового наказу, тому оскаржувана ухвала суду підлягає скасуванню з направленням справи до Лохвицького районного суду Полтавської області для продовження розгляду заяви про скасування судового наказу. 
При цьому колегія суддів зауважує, що судові процедури повинні бути справедливими, а тому особа безпідставно не може бути позбавлена права на звернення до суду, оскільки це буде порушенням її права на справедливий суд.
Керуючись статтями 367, 374, 379, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 – адвоката Демченко Тетяни Олександрівни задовольнити.
Ухвалу Лохвицького районного суду Полтавської області від 13 січня 2026 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя        С. Б. Бутенко

Судді          О. А. Лобов

О. І. Обідіна