Справа № 529/1179/25
Провадження № 2/529/247/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2026 року  Диканський районний суд Полтавської області в складі:
головуючого судді - Кириченко О.С.,
за участі секретаря судового засідання - Негляд Д.Р.,
розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Диканька Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Диканської селищної ради, ОСОБА_2 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватного нотаріуса Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Шимки Олександра Івановича, про встановлення факту належності правовстановлюючого документа та визнання права власності на спадкове майно,
ВСТАНОВИВ:
24.12.2025 позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позову ОСОБА_1 вказав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його дядько ОСОБА_3 , після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 , яка належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 25.01.1999 Відділом приватизації житла Стасівської сільської ради народних депутатів та зареєстрованого Колективним підприємством Полтавське бюро технічної інвентаризації "Інвентаризатор" 25.01.1999 в реєстровій книзі за № 1-73. Власником іншої 1/2 частини цієї квартири є відповідач ОСОБА_4 . Відповідно до вказаного свідоцтва про право власності на житло ця квартира належить ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на праві приватної спільної сумісної власності.
Позивач ОСОБА_1 зазначив, що він є спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 на належну останньому 1/2 частини вказаної вище квартири за заповітом від 04.10.2023, у встановлений законом строк звернувся із заявою про прийняття спадщини, інших спадкоємців на це майно за законом чи за заповітом немає, однак нотаріусом йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на цю частку квартири у зв`язку із неможливістю встановлення розміру частки спадкодавця ОСОБА_3 у праві власності на зазначену квартиру, адже згідно із свідоцтвом про право власності на житло від 25.01.1999 вона перебуває у приватній спільній сумісній власності ОСОБА_3 та ОСОБА_6 та у цьому свідоцтві відсутні підпис керівника органу приватизації житла та печатка цього органу, яким було видано це свідоцтво. Посилаючись на вказане, позивач ОСОБА_1 просив визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті його дядька ОСОБА_3 на 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 .
13.03.2026 позивач ОСОБА_1 подав до суду клопотання про збільшення розміру позовних вимог. Позивач просив встановити факт належності ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , як співвласникам нерухомого майна, правовстановлюючого документа, а саме свідоцтва про право власності на житло, виданого 25.01.1999 Відділом приватизації житла Стасівської сільської ради народних депутатів, на квартиру АДРЕСА_1 , адже нотаріусом йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину також у зв`язку із відсутністю у цьому свідоцтві підпису керівника органу приватизації житла та печатки цього органу, яким було видано це свідоцтво. Внести виправлення у це свідоцтво у позасудовому порядку неможливо, а встановлення факту належності цього правовстановлюючого документа необхідне йому для оформлення спадщини /а.с. 98/.
Ухвалою суду від 23.03.2026 прийнято до розгляду клопотання позивача ОСОБА_1 про збільшення розміру позовних вимог /а.с. 102-103/.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про підтримання позовних вимог в повному обсязі та розгляд справи за його відсутності.
Представник відповідача Диканської селищної ради в судове засідання не з`явився, на адресу суду надійшов відзив на позов, згідно якого відповідач визнав позов в повному обсязі та просить розглянути справу без участі його представника /а.с. 46-47/.
Щодо повідомлення про судовий розгляд справи відповідача - громадянки Російської Федерації ОСОБА_2 , останнє відоме місце проживання якої знаходиться на території Російської Федерації, суд виходить з наступного.
У ст. 496 ЦПК України визначено, що іноземні особи мають процесуальні права та обов`язки нарівні з фізичними і юридичними особами України, крім випадків, передбачених Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Згідно з ст. 498 ЦПК України у разі якщо в процесі розгляду справи суду необхідно вручити документи, отримати докази, провести окремі процесуальні дії на території іншої держави, суд України може звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
Порядок складання і пересилання документів, проведення обшуків, вилучення, пересилання і видачі речових доказів, проведення експертизи, допиту сторін, обвинувачених, свідків, експертів, порушення карного переслідування, розшуку і видачі осіб, що вчинили злочини, визнання і виконання судових рішень по цивільним справам, вироків у частині цивільного позову, виконавчих написів, а також вручення документів, в тому числі на території Російської Федерації, регулюється Конвенцією про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах вчиненої від імені України у м. Мінськ, 22.01.1993р., та ратифікованої Законом України від 10.11.1994р. № 240/94-ВР, а також Протоколом до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993р., вчиненого від імені України у м. Москві 28.03.1997р. і ратифікованого Законом України від 03.03.1998р. № 140/98-ВР.
Разом з тим, у зв`язку з повномасшабною військовою агресією Російської Федерації проти України, Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 "Про введення воєнного стану в Україні" введено в Україні воєнний стан, який в подальшому неодноразово продовжувався та діє донині.
За зверненням Міністерства юстиції України Міністерство закордонних справ України повідомило депозитаріїв конвенцій Ради Європи, Гаазької конференції з міжнародного приватного права та ООН, а також сторони двосторонніх міжнародних договорів України про повномасштабну триваючу збройну агресією Російської Федерації проти України та неможливість у зв`язку з цим гарантувати у повному обсязі виконання українською стороною зобов`язань за відповідними міжнародними договорами та конвенціями на весь період воєнного стану.
Відповідно до Закону України від 01.12.2022, який набрав чинності 23.12.2022, для України зупинено дію Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993 року та Україна вийшла з цих Конвенції та Протоколу.
Згідно листа Міністерства юстиції України від 21.03.2022 №25814/12.1.1/32-22 "Щодо забезпечення виконання міжнародних договорів України у період воєнного стану" з урахуванням норм звичаєвого права щодо припинення застосування міжнародних договорів державами у період військового конфлікту між ними, рекомендується не здійснювати будь-яке листування, що стосується співробітництва з установами Російської Федерації на підставі міжнародних договорів України з питань міжнародно-правових відносин та правового співробітництва у цивільних справах та у галузі міжнародного приватного права.
Міністерство юстиції України листом від 06 жовтня 2022 року № 91935/114287-22-22/12.1.1 щодо вручення судових документів резидентам Російської Федерації в порядку ст. 8 Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах 1965 року повідомило, що за інформацією МЗС України (лист від 03.10.2022 № 71/14-500-77469) 24.02.2022 розірвано дипломатичні відносини між Україною та Російською Федерацією у зв`язку з широкомасштабною збройною агресією останньої проти України. Функціонування закордонних дипломатичних установ України на території Російської Федерації та діяльність її дипломатичних установ на території України зупинено. Комунікація МЗС з органами влади Російської Федерації за посередництва третіх держав також не здійснюється.
Відтак, передача будь-яких документів компетентним органам Російської Федерації, у тому числі дипломатичними каналами, наразі неможлива (лист Міністерства юстиції України від 31.10.2022 вих. № 100817/98748-22-22/12.1.3).
Відповідно до повідомлення, розміщеного на офіційному вебсайті Акціонерного товариства "Укрпошта", у зв`язку з збройною агресією з боку Російської Федерації проти України та введенням воєнного стану, АТ "Укрпошта" припинило поштове співробітництво з поштою Російської Федерації та Республіки Білорусь, посилки та перекази в ці країни не приймаються.
У позовній заяві відсутні відомості про засоби зв`язку з відповідачем ОСОБА_2 телефоном чи інформація про адресу електронної пошти відповідача.
Враховуючи вказане вище у сукупності відповідач ОСОБА_2 , яка є громадянкою Російської Федерації та останнє відоме місце проживання якої знаходиться на території Російської Федерації, була повідомлена про судовий розгляд справи шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному вебсайті судової влади України /а.с. 116/. Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, не надала суду відзиву на позов, будь-яких заперечень проти позову, заяв чи клопотань.
Третя особа приватний нотаріус Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Шимка О.І. в судове засідання не з`явився, надав суду пояснення щодо позову, в якому вказав, що при винесенні рішення покладається на розсуд суду та просив розглянути справу за його відсутності /а.с. 52/.
З огляду на подані учасниками справи письмові заяви, керуючись ч. 3 ст. 211 ЦПК України, судовий розгляд справи було проведено за відсутності учасників справи, на підставі наявних матеріалів у справі та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що передбачено ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази у справі у їх сукупності, суд дійшов такого висновку.
З наявної у матеріалах справи копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Виконавчим комітетом Диканської селищної ради, вбачається, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с. 8/.
За життя ОСОБА_3 склав заповіт від 04.10.2023, посвідчений приватним нотаріусом Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Шимкою О.І та зареєстрований в реєстрі за № 1449, згідно з яким все своє майно, де б воно не знаходилося, з чого б воно не складалося і взагалі все те, на що він за законом матиме право, і що буде належати йому на момент смерті, заповів повністю ОСОБА_1 , позивачу по справі /а.с. 9/.
Судом встановлено, що після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, до складу якої входить 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 , яка належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 25.01.1999 Відділом приватизації житла Стасівської сільської ради народних депутатів та зареєстрованого Колективним підприємством Полтавське бюро технічної інвентаризації "Інвентаризатор" 25.01.1999 в реєстровій книзі за № 1-73. Власником іншої 1/2 частини цієї квартири є відповідач ОСОБА_4 . Відповідно до вказаного свідоцтва про право власності на житло ця квартира належить ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на праві приватної спільної сумісної власності. При цьому у вказаному свідоцтві не визначено часток цієї квартири кожного із власників /а.с. 10-11, 12/.
З наявної у матеріалах справи постанови приватного нотаріуса Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Шимки О.І. від 11.11.2025 вбачається, що позивачу ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку спірної квартири у зв`язку із неможливістю встановлення складу спадкового майна, адже згідно із свідоцтвом про право власності на житло від 25.01.1999 квартира перебуває у приватній спільній сумісній власності спадкодавця ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , та через те, що у цьому свідоцтві відсутні підпис керівника органу приватизації житла та печатка цього органу, яким було видано це свідоцтво /а.с. 34/.
З матеріалів справи, зокрема із наявних у справі копій матеріалів інвентаризаційної справи, заведеної на спірну квартиру Приватним підприємством Полтавське бюро технічної інвентаризації "Інвентаризатор" /а.с. 10, 70-93/, вбачається, що у свідоцтві про право власності на житло, виданому 25.01.1999 Відділом приватизації житла Стасівської сільської ради народних депутатів, згідно з яким спірна квартира належить спадкодавцю ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на праві приватної спільної сумісної власності, дійсно відсутні підпис керівника органу приватизації житла та печатка цього органу, яким було видано це свідоцтво, однак це свідоцтво у передбаченому законом порядку було зареєстровано Колективним підприємством Полтавське бюро технічної інвентаризації "Інвентаризатор" 25.01.1999 в реєстровій книзі за № 1-73.
Крім того, суд враховує, що вказане вище свідоцтво з моменту його видачі та до цього часу ніким не оспорювалося, це свідоцтво не визнане недійсним, а тому є чинним.
Враховуючи вказані вище встановлені судом обставини, дослідивши та оцінивши наявні докази в їх сукупності, беручи до уваги те, що внесення змін до свідоцтва про право власності на житло від 25.01.1999 у позасудовому порядку є неможливим, встановлення факту належності цього правовстановлюючого документа необхідне для подальшого вирішення позивачем ОСОБА_1 питання оформлення спадщини після смерті ОСОБА_3 , суд вважає доведеним факт належності померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , як співвласникам спірної квартири на праві спільної сумісної власності, свідоцтва про право власності на житло, виданого 25.01.1999 Відділом приватизації житла Стасівської сільської ради народних депутатів та зареєстрованого Колективним підприємством Полтавське бюро технічної інвентаризації "Інвентаризатор" 25.01.1999 в реєстровій книзі за № 1-73, в якому відсутні підпис керівника органу приватизації житла та печатка цього органу, яким було видано це свідоцтво, а тому позов в цій частині підлягає задоволенню.
Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.
Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.
Відповідно до частин 1, 2 статті 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.
Виходячи з матеріалів справи, враховуючи вимоги чинного законодавства, суд дійшов висновку, що спірна квартира належить двом співвласникам ОСОБА_3 та ОСОБА_5 і частка кожного з них складає по 1/2 частини. Отже, позивач має право на спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 на 1/2 частини спірної квартири, яка належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 25.01.1999 Відділом приватизації житла Стасівської сільської ради народних депутатів та зареєстрованого Колективним підприємством Полтавське бюро технічної інвентаризації "Інвентаризатор" 25.01.1999 в реєстровій книзі за № 1-73.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем належної спадкодавцю ОСОБА_3 1/2 частини спірної квартири за заповітом, подав до нотаріуса заяву про прийняття спадщини у передбачений законом строк, інших спадкоємців за заповітом чи за законом на цю частку квартири немає.
Відповідач Диканська селищна рада надала суду відзив на позов, згідно з яким визнає у повному обсязі позовні вимоги ОСОБА_1 та не заперечує проти їх задоволення.
Відповідач ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленою про судовий розгляд справи, не надала суду відзиву на позов, будь-яких заперечень проти позову, заяв чи клопотань.
Враховуючи, що у правостановлюючому документі не було визначено за власниками належну кожному з них частку спірної квартири та у ньому відсутні підпис керівника органу приватизації житла та печатка цього органу, який видав цей документ, однак він зареєстрований у встановленому законом порядку та є нині чинним, вказане не дає можливості встановити дійсний склад спадкового майна та оформити позивачу своє право власності на спадщину у позасудовому порядку, однак наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності свідчать, що 1/2 частини спірної квартири дійсно за життя належала спадкодавцю ОСОБА_3 , ця частка квартири є спадковою, інших претендентів, крім позивача, на отримання цієї спадщини немає, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі та вважає за необхідне визнати за позивачем ОСОБА_1 у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 право власності на 1/2 частини спірної квартири.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 12, 17, 81, 89, ч. 3 ст. 211, ч. 2 247, 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 до Диканської селищної ради, ОСОБА_2 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватного нотаріуса Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Шимки Олександра Івановича, про встановлення факту належності правовстановлюючого документа та визнання права власності на спадкове майно - задовольнити. 
Встановити факт належності правовстановлюючого документа, а саме що свідоцтво про право власності на житло, видане 25.01.1999 Відділом приватизації житла Стасівської сільської ради народних депутатів та зареєстроване Колективним підприємством Полтавське бюро технічної інвентаризації "Інвентаризатор" 25.01.1999 в реєстровій книзі за № 1-73, на ім`я ОСОБА_3 та ОСОБА_7 , в якому відсутні підпис керівника Відділу приватизації житла Стасівської сільської ради народних депутатів та печатка цього відділу, в дійсності належить померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Вказаний факт встановлюється для подальшого вирішення ОСОБА_1 питання оформлення спадщини після смерті ОСОБА_3 .
Визнати за ОСОБА_1 у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 , яка належала нині померлому ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 25.01.1999 Відділом приватизації житла Стасівської сільської ради народних депутатів та зареєстрованого Колективним підприємством Полтавське бюро технічної інвентаризації "Інвентаризатор" 25.01.1999 в реєстровій книзі за № 1-73.
Рішення набирає законної сили через тридцять днів з дня його ухвалення, якщо на нього не буде подана апеляційна скарга учасниками справи.
Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його ухвалення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .
Відповідач: Диканська селищна рада, юридична адреса: Полтавська область, Полтавський район, селище Диканька, вул. Незалежності, 133, код ЄДРПОУ 21046503.
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , останнє відоме місце проживання: Російська Федерація, Астраханська область, Приволжський район, с. Карагали, реєстраційний номер облікової картки платника податків невідомий.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору:
Приватний нотаріус Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Шимка Олександр Іванович, місцезнаходження: Полтавська область, Полтавський район, селище Диканька, вул. Гоголя, 2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .
Головуючий О.С. Кириченко