ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
28 травня 2026 року справа №200/9202/25 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Казначеєва Е.Г., Пивовар І.В., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16 березня 2026 року у справі № 200/9202/25 (головуючий І інстанції Михайлик А.С.) за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому просить скасувати його розшук як такий, що не встановлений законодавством та зобов`язати видалити персональні дані щодо нього із будь-яких розшукових баз.
За змістом викладеного у позові та відповіді на відзив позивач вважає ІНФОРМАЦІЯ_2 таким, що не має правосуб`єктності юридичної особи публічного права через відсутність відомостей про останнього в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, відсутність в останнього рахунків в органах казначейства. Позивач зазначає, що відсутність правосуб`єктності в відповідача свідчить про безпідставність відображення в кабінеті позивача “Резерв+” відомостей про розшук позивача. Позивач зазначив, що він не перебуває у розшуку за даними Національної поліції України, а порушення, адміністративну відповідальність за вчинення яких встановлено ст.ст. 210, 210-1 КУпАП України, не визначають можливості оголошення в розшук особи та її доставлення до ТЦК та СП поліцією для її притягнення до адміністративної відповідальності. Також позивач звернув увагу на пропуск відповідачем строку на подання відзивів та допущення відповідачем описки у зазначеному у відзиві у номері судової справи, що розглядається.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 16 березня 2026 року у справі № 200/9202/25 у задоволенні позову – відмовлено. 
Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі. 
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що жоден закон України не надає ТЦК та СП права самостійно оголошувати громадян у «РОЗШУК» згідно з Постановою КМУ № 1487, ТЦК може звертатися до поліції для адміністративного затримання, і то лише наявності матеріалів про вчинення правопорушення. ІНФОРМАЦІЯ_3 не надав жодного доказу вчинення позивачем адміністративного правопорушення. 
Також станом на сьогодні відсутній спеціальний закон яким регулюється «діяльність» ТЦК та СП. Що є порушенням Конституції України ст. 92 п. 12 виключно законами України визначаються організація і діяльність органів виконавчої влади.
Справу розглянуто в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.
Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. 
Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. 
Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що позивач, ОСОБА_1 , згідно з наявною в матеріалах справи розпискою 27.10.2025 одержав повістку № 5760 про виклик 28.10.2025 о 10-00 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (відповідач). Вказане не є спірним між сторонами та позивачем не заперечується.
Згідно з наданою позивачем скрін копією сторінки з додатку позивача "Резерв+" у додатку наявна відмітка "Вас розшукує ТЦК та зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 звернувся до Нацполіції, щоб доставити позивача для складання протоколу; причина: не прибув за повісткою до ТЦК та СП. 
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов наступних висновків.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України, у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України здійснює, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України від 25.03.1992 №2232-XII “Про військовий обов`язок і військову службу” (далі Закон №2232-ХІІ).
Згідно з частинами першою, третьої статті 1 Закону №2232-ХІІ захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Відповідно до частин першої, третьої статті 33 Закону №2232-ХІІ військовий облік громадян України поділяється на облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Частиною п`ятою статті 33 Закону №2232-ХІІ визначено, що військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
На виконання частини п`ятої статті 33 Закону №2232-ХІІ Кабінет Міністрів України постановою від 30.12.2022 №1487 затвердив Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі Порядок №1487). 
Пунктом 2 Порядку № 1487 визначено, що військовий облік є складовою змісту мобілізаційної підготовки держави, полягає у цілеспрямованій діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій щодо: фіксації, накопичення та аналізу наявних людських мобілізаційних ресурсів за військово-обліковими ознаками; здійснення заходів із забезпечення виконання встановлених правил військового обліку призовниками, військовозобов`язаними та резервістами; подання відомостей (персональних та службових даних) стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів до органів ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Пунктом 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (додаток 2 до Порядку № 1487) визначено, що призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні, крім іншого, прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів.
Відповідно до ст. 22 Закону України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію” громадяни зобов`язані, зокрема, з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.
Під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися: військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку.
У разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.
Поважними причинами неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, які підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій (державної та комунальної форм власності), визнаються:
перешкода стихійного характеру, хвороба громадянина, воєнні дії на відповідній території та їх наслідки або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк;
смерть його близького родича (батьків, дружини (чоловіка), дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича його дружини (чоловіка).
У разі неприбуття громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше трьох діб від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.
Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період визначається Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п. 21 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560 (далі – Порядок № 560) за викликом районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (Центрального управління або регіонального органу СБУ, відповідного підрозділу розвідувальних органів) резервісти та військовозобов`язані зобов`язані з`являтися у строк та місце, зазначені в повістці, для взяття на військовий облік, уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки), проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби.
Згідно з п. 28 цього Порядку виклик громадян до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки чи їх відділів, відповідних підрозділів розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ під час мобілізації здійснюється шляхом вручення (надсилання) повістки (додаток 1).
Відповідно до п. 24 Порядку № 560 у разі неприбуття у строк, визначений у повістці, громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше ніж протягом трьох днів від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ), повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ) або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.
Згідно з пп. 1 п. 41 Порядку № 560 належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є 1) у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки.
Згідно з наявною в матеріалах справи розпискою 27.10.2025 позивач отримав повістку № 5760 про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_1 (відповідач) 28.10.2025 о 10-00. 
Вказане не є спірним між сторонами та позивачем не заперечується.
Позивачем особисто отримано повістку, про що на розписці проставлено підпис, що свідчить про його належне оповіщення та виникнення обов`язку з`явитися до відповідача у визначений у повістці строк. Позивачем не викладено будь-яких заперечень щодо змісту повістки, мети виклику тощо, а також не повідомлено причину неявки, не надано доказів наявності поважних причин неявки та/або повідомлення відповідача про такі причини не пізніше трьох діб від визначених у повістці дати і часу прибуття з подальшим прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів, як цього вимагає ст. 22 Закону України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію” та п. 24 Порядку № 560.
Наведене свідчить про порушення позивачем Правил військового обліку, що визначені Порядком № 1487 (додаток 2), які включають обов`язок військовозобов`язаних прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Відповідно до ст. 210 КУпАП України порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку -
тягне за собою накладення штрафу від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, -
тягне за собою накладення штрафу від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період -
тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно зі ст. 254 КУпАП України про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.
Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Відповідно до ст. 259 КУпАП України з метою складення протоколу про адміністративне правопорушення в разі неможливості скласти його на місці вчинення правопорушення, якщо складення протоколу є обов`язковим, порушника може бути доставлено, зокрема, до територіального центру комплектування та соціальної підтримки.
Згідно зі ст. 260 КУпАП України у випадках, прямо передбачених законами України, з метою припинення адміністративних правопорушень, коли вичерпано інші заходи впливу, встановлення особи, складення протоколу про адміністративне правопорушення у разі неможливості складення його на місці вчинення правопорушення, якщо складення протоколу є обов`язковим, забезпечення своєчасного і правильного розгляду справ та виконання постанов по справах про адміністративні правопорушення допускаються адміністративне затримання особи, особистий огляд, огляд речей і вилучення речей та документів, у тому числі посвідчення водія, тимчасове затримання транспортного засобу, відсторонення осіб від керування транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а також щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
За приписами п. 1 ч. 2 ст. 262 КУпАП України адміністративне затримання провадиться органами внутрішніх справ (Національною поліцією), зокрема, при порушенні призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.
Відповідно до п. 56 Порядку № 1487 Національна поліція, зокрема, за зверненням районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ та розвідувальних органів (яке має містити прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності), адресу задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування), дату народження, інші дані (за наявності), передбачені статтею 7 Закону України “Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів”, підставу (порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку; порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію), унікальний вихідний номер та кваліфікований електронний підпис уповноваженої особи), надісланим у вигляді набору даних шляхом електронної інформаційної взаємодії між Єдиним державним реєстром призовників, військовозобов`язаних та резервістів та єдиною інформаційною системою МВС, здійснює адміністративне затримання та доставлення призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які вчинили адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210, 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, до найближчого районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ. У разі відсутності технічної можливості передачі даних такі звернення надсилаються в паперовій формі (додаток 20).
Відповідно до п. 79 Порядку № 1487 районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, зокрема:
організують оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів за місцем їх проживання (роботи, навчання тощо) шляхом вручення повісток під їх особистий підпис (додаток 11) та/або рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення про їх виклик до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів і забезпечують здійснення контролю за їх прибуттям;
розглядають справи про адміністративні правопорушення, пов`язані з порушенням призовниками, військовозобов`язаними та резервістами, посадовими особами державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій правил військового обліку, законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію;
звертаються в установленому законом порядку до органів Національної поліції (у разі неможливості складення протоколу про адміністративне правопорушення на місці його вчинення) для доставлення осіб, які скоїли адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210, 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, з метою складення протоколів про адміністративні правопорушення, до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, в якому ця особа перебуває (повинна перебувати) на військовому обліку, з урахуванням вимог абзацу третього пункту 56 цього Порядку;
виконують функції з ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Зважаючи на неявку позивача 28.10.2025 до ТЦК та СП за особисто отриманою 27.10.2025 повісткою № 5760, що є порушенням правил військового обліку, у відповідача виникли підстави для направлення звернення до органів поліції відповідно до п. 79 Порядку № 1487 для доставлення позивача до ТЦК та СП. 
Наслідком здійснення відповідачем такого звернення є відображення у електронному кабінеті позивача у мобільному додатку Резерв+ інформації про його розшук органами ТЦК та відомостей про звернення органів ТЦК та СП 28.10.2025 до Нацполіції, щоб доставити позивача для складання протоколу (причина: не прибув за повісткою до ТЦК та СП). 
Відповідно до частини першої статті 1 Закону України від 16.03.2017 №1951-VIII “Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів” (далі Закон №1951-VIII) Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Реєстр) - інформаційно-комунікаційна система, призначена для збирання, зберігання, обробки та використання даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів, створена для забезпечення військового обліку громадян України.
За приписами частин восьмої, дев`ятої статті 5 Закону №1951-VIII органами ведення Реєстру є Міністерство оборони України, районні (об`єднані районні), міські (районні у місті, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, Центральне управління Служби безпеки України та регіональні органи Служби безпеки України, відповідні підрозділи розвідувальних органів України. Органи ведення Реєстру забезпечують ведення Реєстру та актуалізацію його бази даних.
Частиною першою статті 6 Закону №1951-VIII встановлено, що до Реєстру вносяться, обробляються та зберігаються в базі даних Реєстру такі відомості: 1) персональні дані призовників, військовозобов`язаних та резервістів; 2) службові дані призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Пунктом 1 ч. 1 ст. 8 вказаного Закону визначено, що до службових даних призовника, військовозобов`язаного та резервіста належать відомості про виконання військового обов`язку.
Відповідач є органом ведення Реєстру. У свою чергу в Реєстрі вказується інформація про виконання військового обов`язку, що відповідно до ч. 3 статті 1 Закону №2232-ХІІ включає дотримання правил військового обліку. Під час розгляду справи позивачем не спростовано факт вчинення ним порушення правил військового обліку, що виявилося у нез`явленні до органів ТЦК та СП за отриманою повісткою. .
Суд зазначає, що Законом №2232-ХІІ не встановлено відображення у Реєстрі інформації про “розшук” особи, в ході розгляду справи не встановлено внесення відповідачем такої інформації до Реєстру. При цьому, відображення у мобільному додатку Резерв+ “Вас розшукує ТЦК” не може ототожнюватись із “оголошенням у розшук” особи, оскільки вказане пов`язано з інтерфейсом електронного кабінету в цьому додатку та є виключно інформуванням особи про звернення органів ТЦК та СП до поліції для доставлення такої особи до ТЦК та СП для складання протоколу через вчинення особою адміністративного правопорушення у вигляді порушення правил військового обліку – неявки до ТЦК та СП за повісткою. Суд також не приймає посилання позивача на витяг з інформаційно-аналітичної системи ФОВА -003813569 "Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості", згідно з яким відомості про його розшук відсутні, оскільки такий витяг стосується відомостей про розшук на підставі положень Кримінально-процесуального кодексу України. 
Стосовно доводів позивача про те, що відповідач є невповноваженим на спірні дії суб`єктом (через відсутність доказів реєстрації як юридичної особи, відсутність рахунків в органах казначейства тощо) та немає процесуальної дієздатності, то суд зазначає, що з огляду на неведені вище приписи нормативно-правових актів, відповідач вповноважений на вчинення передбачених цими нормами дій.
При цьому, відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 43 КАС України здатність мати процесуальні права та обов`язки в адміністративному судочинстві (адміністративна процесуальна правоздатність) визнається за громадянами України, іноземцями, особами без громадянства, органами державної влади, іншими державними органами, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами, підприємствами, установами, організаціями (юридичними особами), адміністратором за випуском облігацій.
Здатність особисто здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов`язки, у тому числі доручати ведення справи представникові (адміністративна процесуальна дієздатність), належить органам державної влади, іншим державним органам, органам влади Автономної Республіки Крим, органам місцевого самоврядування, їх посадовим і службовим особам, підприємствам, установам, організаціям (юридичним особам).
Адміністративна процесуальна правоздатність та процесуальна дієздатність належать не лише юридичним особам, а й органам державної влади, іншим державним органам, що можуть бути відокремленими підрозділами юридичних осіб.
Відповідно до п.п. 1, 7 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 № 154, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.
Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя є юридичними особами публічного права, мають самостійний баланс, реєстраційні рахунки в органах Казначейства.
Районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є відокремленими підрозділами відповідних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя.
З метою забезпечення виконання завдань та визначених функцій районних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у їх складі утворюються структурні підрозділи (відділи, відділення, групи, служби), які провадять діяльність відповідно до положення про структурний підрозділ районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, що затверджується керівником районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки.
Відтак, ІНФОРМАЦІЯ_2 є належним відповідачем у цій справі, що наділений адміністративною процесуальною правоздатністю та процесуальною дієздатністю.
Доводи позивача про неприйняття відзивів відповідача до розгляду через пропуск відповідачем строку на їх подання судом також відхилено з огляду на таке.
Відповідно до ч. 5 ст. 159 КАС України суд може дозволити учаснику справи подати додаткові пояснення щодо окремого питання, яке виникло при розгляді справи, якщо визнає це необхідним.
Таким чином, зважаючи на вказане, суд першої інстанції дійшов висновку про можливість прийняття до розгляду пояснень відповідача, викладених у відзивах. До того ж, один із них наданий відповідачем у якості пояснень на виконання ухвали суду від 18.02.2026 про витребування доказів. Також до відзивів відповідачем додані докази у справі. Допущення відповідачем у відзиві описки у номері справи також не є підставою для його неприйняття, оскільки з його змісту та доданих до нього доказів є зрозумілим, що його надано на виконання ухвали суду від 18.02.2026 у цій справі.
Відповідно до ч. 3 чт. 242 КАС України обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з ч. 4 ст. 9 КАС України суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.
З огляду на таке, суд задля з`ясування всіх обставин у справі та прийняття обґрунтованого рішення розглядав дану справу з урахуванням наданих відповідачем доказів, що були додані до відзиву.
Беручи до уваги встановлені в ході розгляду обставини і висновки, яких дійшов суд, та зважаючи на наявність у відповідача підстав для здійснення звернення до органів поліції відповідно до п. 79 Порядку № 1487 для доставлення позивача до ТЦК та СП, позовні вимоги про скасування незаконного розшуку задоволенню не підлягають. 
Щодо вимог позивача про зобов`язання відповідача видалити персональні дані про нього із будь-яких розшукових баз, то в ході розгляду справи не встановлено внесення безпосередньо відповідачем відомостей про позивача до будь-яких інших баз, окрім Реєстру, в той час як згідно з абз. 2 ч. 3 ст. 6 Закону №2232-ХІІ згода призовників, військовозобов`язаних та резервістів на обробку їх персональних даних для цілей Реєстру не потрібна. Відтак, зазначені позовні вимоги також задоволенню не підлягають.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позову. 
Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Ураховуючи наведене, колегія суддів не знаходить правових підстав для задоволення апеляційної скарги і відповідно для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, правові висновки суду першої інстанції скаржником не спростовані.
Керуючись 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16 березня 2026 року у справі № 200/9202/25 - залишити без задоволення. 
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16 березня 2026 року у справі № 200/9202/25 - залишити без змін. 
Повне судове рішення складено 28 травня 2026 року.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.А. Блохін 

Судді Е.Г. Казначеєв

І.В. Пивовар