УХВАЛА

05 червня 2026 року 
м. Київ
справа № 446/2432/18
провадження № 61-17517вд24
Верховний Суд у складі судді Третьої судової палати Касаційного цивільного суду Ігнатенка В. М.,
розглянув заяву  ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Юхименко Русланою Іванівною, про відвід колегії суддів Краснощокова Євгенія Віталійовича,Крата Василя Івановича, Пархоменка Павла Івановича від участі у розгляді справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про відшкодування майнової шкоди, за касаційними скаргами ОСОБА_2 , поданими адвокатом Купцем Олегом Ігоровичем, на постанову Львівського апеляційного суду від 11 листопада 
2024 року, додаткову постанову Львівського апеляційного суду від 15 січня 2025 року,
ВСТАНОВИВ:
10 грудня 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 в якому просив суд стягнути солідарно 
з відповідачів завдану майнову шкоду в розмірі 643 478,00 грн.
Рішенням Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 02 грудня 2021 року позовні вимоги задоволено. 
Заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 12 грудня 2018 року, скасовано після набрання цим рішенням суду законної сили.
Додатковим рішенням Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 21 грудня 2021 року стягнено з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , 
ОСОБА_6 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу з кожного по 8 875,00 грн.
Постановою Львівського апеляційного суду від 11 листопада 2024 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , 
ОСОБА_6 - ОСОБА_7 - задоволено. Рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 02 грудня 2021 року та додаткове рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 21 грудня 2021 року - скасовано, ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.
23 грудня 2024 року через засоби поштового зв`язку ОСОБА_2 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Львівського апеляційного суду від 11 листопада 2024 року. 
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01 січня 2025 року для розгляду касаційної скарги  ОСОБА_2 визначено суддю-доповідача - Краснощокова Є. В. та суддів, які входять до складу колегії: Гудиму Д. А., Пархоменка П. І. 
Згідно з розпорядженням №26/0/226-25 від 13 січня 2025 року, у зв`язку 
з тимчасовою непрацездатністю судді Гудими Д. А., на підставі повідомлення судді Краснощокова Є. В. від 13 січня 2025 року призначено повторний авторозподіл судової справи для розгляду касаційної скарги ОСОБА_2 , згідно з яким визначено суддю-доповідача - Краснощокова Є. В. та суддів, 
які входять до складу колегії: Крата В. І., Пархоменка П. І.
Ухвалою Верховного Суду від 20 січня 2025 року відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Львівського апеляційного суду від11 листопада 2024 року. 
13лютого 2025 року через засоби поштового зв`язку  ОСОБА_2 подав 
до Верховного Суду касаційну скаргу на додаткову постанову Львівського апеляційного суду від 15 січня 2025 року.
Ухвалою Верховного Суду від 24 лютого 2025 року відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ОСОБА_2 на додаткову постанову Львівського апеляційного суду від 15 січня 2025 року. 
01 червня 2026 року представник ОСОБА_1 - адвокат Юхименко Р. І. через підсистему «Електронний суд» подала до Верховного Суду заяву про відвід суддів Краснощокова Є. В.,Крата В. І., Пархоменка П. І.
Заява обґрунтована тим, що під час визначення складу суду касаційної інстанції порушено порядок автоматизованого розподілу справи. Повторний автоматизований розподіл справи від 13 січня 2025 року проведений без належних підстав, оскільки суддя Гудима Д. А., у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю якого здійснено заміну члена колегії, невдовзі після цього здійснював правосуддя. У зв`язку з цим заявник стверджує про штучне формування складу суду.
Крім того, в ухвалі про відкриття касаційного провадження суддя-доповідач навів підставу для відкриття касаційного провадження, яка не зазначалася 
у касаційній скарзі, чим виявив особливе ставлення до справи та порушив принцип диспозитивності.
Посилаючись на порушення порядку визначення суддів для розгляду справи 
та наявність обставин, які викликають сумнів у неупередженості 
й об`єктивності суддів, заявник просить відвести суддів Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Крата В. І. і Пархоменка П. І. від розгляду справи.
Ухвалою Верховного Суду від 03 червня 2026 рокузаяву   ОСОБА_1  про відвід суддівКраснощокова Є. В., Крата В.І. та Пархоменка П. І. визнано необґрунтованою та передано для вирішення зазначеного питання у порядку, передбаченому частиною першою статті 33 ЦПК України, іншому судді.
На виконання вимог статті 33 та частини третьої статті 40 ЦПК України, відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями 
від 04 червня 2026 року, заяву про відвід суддів Верховного Суду 
Краснощокова Є. В., Крата В. І. та Пархоменка П. І. передано судді Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду 
Ігнатенку В. М.
Відповідно до пунктів 1 - 4 частини першої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; було порушено порядок визначення судді для розгляду справи.
Суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу (недопустимість повторної участі у розгляді справи). До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя (частини друга, третя статті 36 ЦПК України).
Згідно з пунктом 5 частини першої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу) також, якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.
У частині восьмій статті 40 ЦПК України передбачено, що суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи.
Згідно з частиною одинадцятою статті 40 ЦПК України за результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.
Відповідно до частини четвертої статті 10 ЦПК України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.
У рішенні ЄСПЛ у справі «Білуха проти України» (№ 33949/02, § 49-52, 
від 09 листопада 2006 року) зазначено, що наявність безсторонності відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним 
та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться 
до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно 
до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд, як такий, та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, допоки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.
Як зазначає ЄСПЛ, найголовніше - це довіра, яку в демократичному суспільстві повинні мати суди у громадськості (Hauschildt Case, № 11/1987/134/188, §48).
Щодо суб`єктивного критерію, то немає підстав стверджувати, що судді Верховного Суду Краснощоков Є. В., Крат В. І. та Пархоменко П. І.виявили особисту упередженість під час розгляду справи, доводи    ОСОБА_1  зводяться виключно до незгоди з ухвалою Верховного Суду від 20 січня 
2025 року про відкриття касаційного провадження у справі за касаційними скаргами ОСОБА_2 на постанову Львівського апеляційного суду 
від 11 листопада 2024 року, додаткову постанову Львівського апеляційного суду від 15 січня 2025 року, що не є підставою для відводу суддів. 
Безпідставними є доводи заявника щодо порушення порядку автоматизованого розподілу справи та штучне формування складу суду фактично зводяться до незгоди із процесуальними діями судді-доповідача щодо ініціювання повторного авторозподілу судової справи для розгляду касаційних скарг ОСОБА_2 у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді Гудими Д. А. Припущення заявника щодо штучного формування складу суду нічим не підтверджені, тому не можуть бути підставою для відводу суддівКраснощокова Є. В., Крата В. І. та Пархоменка П. І.
Отже, доводи заявника не свідчать про існування обставин, передбачених 
статтею 36 ЦПК України, що викликають сумнів в неупередженості 
або об'єктивності колегії суддів, мають характер припущень та не підтверджені належними доказами, тоді як презумпція особистої неупередженості суддів діє доти, доки не з`являться докази на користь протилежного. 
Згідно з об`єктивним критерієм необхідно встановити, чи існують факти, 
які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Вирішальним при цьому є те, чи можуть бути побоювання учасників справи щодо відсутності безсторонності у певного судді об`єктивно виправдані. 
Відповідно до частини четвертої статті 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.
Доводи представника заявника, які обґрунтовані виключно припущеннями 
і нічим не доведені, зводяться до незгоди із прийнятим суддями процесуальним судовим рішенням в справі, що відповідно до статті 36 ЦПК України не є підставою для відводу, а є виключно реалізацією суддею своїх процесуальних повноважень, передбачених нормами ЦПК України 
та не свідчать про існування обставин, які викликають сумнів 
у неупередженості та об`єктивності суддів.
Оскільки обставини, на які посилається заявник як на підставу для відводу суддів, не дають підстав для обґрунтованого сумніву в неупередженості 
та об`єктивності суддів Краснощокова Є. В., Крата В.І. та Пархоменка П. І. при розгляді касаційних скарг ОСОБА_2 , поданих адвокатом Купцем О. І., 
на постанову Львівського апеляційного суду від 11 листопада 2024 року, 
на додаткову постанову Львівського апеляційного суду від 15 січня 2025 року, заява про відвід від участі у розгляді справи суддів Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 33, 36, 40, 260 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,
ПОСТАНОВИВ:
Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Юхименко Русланою Іванівною, про відвід колегії суддівКраснощокова Євгенія Віталійовича,Крата Василя Івановича, Пархоменка Павла Івановича від участі у розгляді справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про відшкодування майнової шкоди, за касаційними скаргами ОСОБА_2 , поданими адвокатом Купцем Олегом Ігоровичем, на постанову Львівського апеляційного суду 
від 11 листопада 2024 року, на додаткову постанову Львівського апеляційного суду від15 січня 2025 року.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Суддя В. М. Ігнатенко