ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
18005, м. Черкаси, бульвар Шевченка, 307, тел. канцелярії (0472) 31-21-49, inbox@ck.arbitr.gov.ua

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2026 року м. Черкаси Справа № 925/202/26

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Грачова В.М., при секретарі судового засідання Вовчанській К.Ю., за участю представників сторін: позивача – адвоката Ракоїд Л.В., відповідача – Слинька М.Г. за довіреністю, розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду в м. Черкаси справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Апельсин Комфорт" до Черкаської міської ради про стягнення 54 050 грн 97 коп., 
ВСТАНОВИВ:

17.02.2026 позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) "Апельсин Комфорт" звернувся, через систему “Електронний суд”, в Господарський суд Черкаської області з позовом до Черкаської міської ради (далі – відповідач) про стягнення безпідставно отриманих коштів в сумі 54050,97 грн., які були попередньо стягнуті Черкаською міською радою з позивача за час фактичного користування земельною ділянкою з кадастровим номером 7110136400:01:008:0238 по вул. Верхня Горова, 145 м. Черкаси в період з 07.12.2017 по 30.09.2023.
Позов мотивований тим, що відповідач має повернути позивачу безпідставно отримані грошові кошти у розмірі 54050 грн 97 коп., сплачені позивачем за час фактичного користування земельною ділянкою без правовстановлюючих документів (кадастровий номер: 7110136400:01:008:0238, площа нарахування плати за землю 130,7 кв.м.), що знаходиться за адресою: м. Черкаси, вул. Верхня Горова 145 у період часу з 07.12.2017 по 30.09.2023, оскільки рішенням Господарського суду Черкаської області від 12.06.2025 у справі №925/95/25, яке набрало законної сили, скасовано державну реєстрацію права приватної власності на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 1875732671101 нежитлова будівля, адреса: Черкаська обл., м. Черкаси, вулиця Верхня Горова, будинок 145/1 за ТОВ «Апельсин Комфорт» та припинено за позивачем право приватної власності на вказаний об`єкт нерухомості в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. 
Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 19.02.2026, після усунення позивачем недоліків встановлених ухвалою суду від 17.02.2026, прийнято позовну заяву до розгляду, по ній відкрито провадження у справі №925/202/26 за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання на 19.03.2026, встановлено сторонам строки для подання заяв по суті справи.
У зв`язку із призначенням 24.02.2026 року Спаських Н.М. на посаду судді Північного апеляційного господарського суду, згідно з п. 2.3.43 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, був призначений автоматичний розподіл цієї справи. Відповідно до Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.03.2026, справу передано у провадження судді Грачову В.М. 
Ухвалами Господарського суду Черкаської області від 06.03.2026, 19.03.2026 прийнято справу №925/202/26 до провадження, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, запропоновано учасникам справи у встановлені строки подати суду заяви по суті справи, призначено судове засідання для розгляду справи по суті, яке в подальшому відкладено на 05.05.2026.
Відповідач в особі представника подав, через систему «Електронний суд», 31.03.2026 відзив на позов (вх.№ 5438/26, а.с. 5438/26), в якому заперечував проти заявлених позовних вимог наголосивши на тому, що кошти були сплачені позивачем на відповідній правовій підставі встановленій судовими рішеннями, просив відмовити у задоволенні позову повністю.
В судовому засіданні 05.05.2026 представник позивача позов з підстав і у розмірі, викладених у позовній заяві підтримав і просив суд задовольнити повністю, представник відповідача позов не визнав і просив суд відмовити у його задоволенні повністю з підстав, викладених у відзиві на позов. Суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення та оголосив дату і час проголошення вступної та резолютивної частин рішення – 11.05.2026.
Відповідно до ст.ст. 233, 240 ГПК України, у судовому засіданні 11.05.2026 судом було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.
Заслухавши пояснення представників учасників справи, дослідивши їх заяви по суті справи, наявні в справі письмові докази та оцінивши їх у сукупності, суд відмовляє у задоволенні позову з таких підстав.
Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Апельсин Комфорт» вказав, що він з 2009 року був власником нежитлової будівлі за адресою: Черкаська обл., м. Черкаси, вулиця Верхня Горова, будинок 145/1.
16.08.2019, за замовленням позивача, Комунальним підприємством «Черкаське обласне бюро технічної інвентаризації» виготовлено технічний паспорт на нежитлове приміщення «Літнє кафе», розташоване по вул. Верхня Горова, 145/1 в м. Черкаси (інвентаризаційна справи № 4055), з якого вбачається, що площа приміщення складала 167,3 кв.м (а.с.8-10).
Із генплану (1:500) міста Черкаси (а.с.7) вбачається, що місцерозташування нежитлового приміщення «Літнє кафе» за адресою: м. Черкаси, вул. Верхня Горова, 145/1.
Починаючи з 2022 року, з метою наповнення бюджету територіальної громади м. Черкаси відповідачем – Черкаською міською радою активно вчинялися дії щодо стягнення безпідставно утримуваних грошових коштів з власників нерухомого майна на території м. Черкаси, які здійснюють фактичне користування земельними ділянками, на яких таке нерухоме майно розташоване, без сплати коштів за їх фактичне користування та без належного оформлення права користування земельними ділянками.
В результаті моніторингу земельних ділянок, що використовуються без документів, які посвідчують речові права на них відповідачем встановлено, що за адресою: вул. Верхня Горова, 145 в м. Черкаси, розміщені об`єкти нерухомого майна, власниками яких є ТОВ "Черкаси Палац", ТОВ "Апельсин Комфорт" та ТОВ "СД-Інвест", що знаходяться на земельних ділянках з кадастровими номерами 7110136400:01:008:0237 площею 0,2337 га та 7110136400:01:008:0238 площею 0,9369 га. До вказаних осіб було пред`явлено позови про стягнення безпідставно утримуваних коштів за фактичне користування земельними ділянками без здійснення плати за таке, зокрема:
у справі №925/1003/23 стягнуто з ТОВ «СД - Інвест» - 896 378,61 грн боргу за період 25.11.2017 до 05.07.2023, у справі №925/678/24 за новий період 06.07.2023 по 17.01.2024 - 104 591,30 грн. безпідставно утримувані кошти за користування земельною ділянкою кадастровий номер: 7110136400:01:008:0237 площею 0,2337 га; 
у справі №925/1237/23 про стягнення з ТОВ «Черкаси Палац» 1 837 493,45 грн судом 08.12.2023 затверджено мирову угоду, в якій постановлено про визнання відповідачем виниклої заборгованості у період з 18.09.2020 по 05.07.2023 за користування земельною ділянкою з кадастровим номером: 7110136400:01:008:0238 площею 0,9369 га пропорційно до площі нерухомого майна розташованого на такій земельній ділянці;
у справі №925/1355/23 про стягнення з ТОВ «Апельсин комфорт» 52 434,93 грн. 03.01.2024 затверджено мирову угоду, в якій постановлено про визнання відповідачем виниклої заборгованості у період з 07.12.2017 року по 30.09.2023 у розмірі 54 050 грн. 97 коп за користування земельною ділянкою з кадастровим номером: 7110136400:01:008:0238 площею 0,9369 га пропорційно до площі нерухомого майна розташованого на такій земельній ділянці (площа нарахування плати за землю в залежності від площі майна, що перебуває у власності 130,7 кв.м) з обов`язком їх сплати у погоджені строки.
Позивач на виконання ухвали суду від 03.01.2024 у справі №925/1355/23 сплатив на користь позивача встановлену заборгованість 54 050 грн. 97 коп рівними платежами та 08.07.2024 уклав з Черкаською міською радою договір оренди землі (а.с. 14-19) відповідно до п. 2 якого в оренду передано земельну ділянку площею 0,9369 га (кадастровий номер 7110136400:01:008:0238) під літнє кафе (літ Г-1) з визначенням частки в розмірі 0,02100676 в межах спільного користування земельною ділянкою. Площа для нарахування орендної плати складає 0,0197 га.
В подальшому рішенням Господарського суду Черкаської області від 12.06.2025 у справі №925/95/25, яке залишено без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 30.09.2025, повністю задоволено позов ТОВ «Черкаси Палац» до ТОВ «Апельсин Комфорт», ухвалено усунути перешкоди ТОВ «Черкаси Палац» у користуванні майном шляхом скасування державної реєстрації права приватної власності на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 1875732671101 Нежитлова будівля, адреса: Черкаська обл., м. Черкаси, вулиця Верхня Горова, будинок 145/1 за ТОВ «Апельсин Комфорт», внесеного до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підставі Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 47854059 від 19.07.2019, Цьопою Богданом Анатолійовичем, державним реєстратором Виконавчий комітет Рацівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області, та припинено за ТОВ «Апельсин Комфорт» право приватної власності на вказаний об`єкт нерухомості (об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 1875732671101 Нежитлова будівля, адреса: Черкаська обл., м. Черкаси, вулиця Верхня Горова, будинок 145/1 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. 
Як наслідок - скасовано державну реєстрацію права приватної власності на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 1875732671101 Нежитлова будівля, адреса: Черкаська обл., м. Черкаси, вулиця Верхня Горова, будинок 145/1 за ТОВ «Апельсин Комфорт», внесеного до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 47854059 від 19.07.2019, Цьопою Богданом Анатолійовичем, державним реєстратором Виконавчий комітет Рацівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області, та припинено за ТОВ «Апельсин Комфорт» право приватної власності на вказаний об`єкт нерухомості (об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 1875732671101 Нежитлова будівля, адреса: Черкаська обл., м. Черкаси, вулиця Верхня Горова, будинок 145/1) в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
Судами виснувало, що договір від 09.07.2009 на підставі якого зареєстровано за ТОВ «Апельсин Комфорт» право власності на нежитлову будівлю, адреса: Черкаська обл., м. Черкаси, вулиця Верхня Горова, будинок 145/1 укладено з юридичною особою, яка не була зареєстрована на час укладення цього договору, не посвідчений нотаріально, що вказує на його нікчемність тому державний реєстратор Цьопа Б.А. зобов`язаний був відмовити у реєстрації права власності за таким договором на підставі вказаних пунктів частини 1 ст. 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".
Літнє кафе, розташоване по вул. Верхня Горова, 145/1 в м. Черкаси є частиною об`єкта нерухомого майна, що зареєстрований за ТОВ «Черкаси Палац», відтак реєстрація права власності за ТОВ «Апельсин Комфорт» на частину майна ТОВ «Черкаси Палац» порушує останнього права власності на свій об`єкт нерухомого майна. 
Згідно з ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Так, преюдиційні факти є обов`язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню.
Враховуючи фактичну сплату позивачем 54 050 грн. 97 коп на користь позивача в межах виконання ухвали суду у справі №925/1355/23 та чинність рішення від 12.06.2025 у справі №925/95/25 позивач просить стягнути з відповідача безпідставно утримані кошти за час фактичного користування земельною ділянкою без правовстановлюючих документів (кадастровий номер: 7110136400:01:008:0238, площа нарахування плати за землю в залежності від площі майна, яка перебувала у власності 130,7 кв.м.), що знаходилась за адресою: м. Черкаси, вул. Верхня Горова 145 у період часу з 07.12.2017 по 30.09.2023, обґрунтовані ст.1212 ЦК України, що є предметом цього позову у справі, яка розглядається.
Частиною 1 ст. 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно з ч. 1, ч. 2 п.п. 5, 8 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, примусове виконання обов`язку в натурі, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
Загальні підстави для виникнення зобов`язань у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.
Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.
Предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.
Так, відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3)повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.
Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).
Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.
Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду у складі колегії Касаційного господарського суду від 23.01.2020 року у справі № 910/3395/19, від 23 квітня 2019 року у справі № 918/47/18.
Ознаки, характерні для кондикції, передбачають, що пред`явлення кондиційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі.
Отже, кондикція це позадоговірний зобов`язальний спосіб захисту права власності або іншого права, який може бути застосований самостійно.
Такий спосіб захисту можливо здійснити шляхом застосування кондикційного позову, якщо для цього існують підстави, передбачені ст. 1212 ЦК України, які дають право витребувати у набувача таке майно.
Велика палата відступила від правового висновку КЦС та КГС ВС щодо моменту виникнення прострочення виконання зобов`язання з повернення безпідставно набутого майна на підставі статті 1212 ЦК України, визначивши, що зобов`язання повернути безпідставно набуте майно виникає в особи безпосередньо з норми статті 1212 ЦК України на підставі факту набуття нею майна (коштів) без достатньої правової підстави або факту відпадіння підстави набуття цього майна (коштів) згодом. Виконати таке зобов`язання особа повинна відразу після того, як безпідставно отримала майно або як підстава такого отримання відпала.
Зобов`язання повернути безпідставно набуте майно виникає у особи безпосередньо з норми статті 1212 ЦК України на підставі факту набуття нею майна (коштів) без достатньої правової підстави або факту відпадіння підстави набуття цього майна (коштів) згодом. Це зобов`язання не виникає з рішення суду (судом враховано правову позицію Великої Палати Верховного Суду викладену у постанові від 07.02.2024 у справі № 910/3831/22). Судове рішення в цьому випадку є механізмом примусового виконання відповідачем свого обов`язку з повернення безпідставно отриманих коштів, який він не виконує добровільно.
Відповідно до положень ст. 206 Земельного кодексу України, використання землі в Україні є платним, і об`єктом плати за землю є земельна ділянка. 
З огляду на викладені обставини справи і наведені норми законодавства суд вбачає, що позивач отримав у власність, на підставі договору купівлі-продажу б/н від 2009, нежитлове приміщення «Літнє кафе», розташоване по вул. Верхня Горова, 145/1 в м. Черкаси площею 167,3 кв.м, що розташоване на земельній ділянці (кадастровий номер: 7110136400:01:008:0238) загальною площею 0,9369 га на якій розміщується також майно, належне ТОВ "Черкаси Палац".
Позивач та ТОВ «Черкаси Палац» як власники нерухомого майна у відповідних частинах користувались земельною ділянкою (кадастровий номер: 7110136400:01:008:0238), не уклавши з Черкаською міською радою договори оренди землі, що встановлено в межах справ Господарського суду Черкаської області №925/1237/23 №925/1355/23.
Позивач у період 07.12.2017 по 30.09.2023 визнав в межах справи №925/1355/23 наявність заборгованості у розмірі 54 050 грн. 97 коп, що нарахована Черкаською міською радою пропорційно до площі нерухомого майна розташованого на такій земельній ділянці (площа нарахування плати за землю в залежності від площі майна, що перебуває у власності 130,7 кв.м) з обов`язком її сплати у погоджені в мировій угоді та ухвалі про затвердження мирової угоди строки та фактично її сплатив.
Лише після ухвалення рішення Господарського суду Черкаської області у справі № 925/95/25, припинення за ТОВ «Апельсин Комфорт» права приватної власності на вказаний об`єкт нерухомості (об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 1875732671101 Нежитлова будівля, адреса: Черкаська обл., м. Черкаси, вулиця Верхня Горова, будинок 145/1) в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, скасування її реєстрації, позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення з відповідача безпідставно сплачених коштів у розмірі 54 050 грн. 97 коп. 
Суд зауважує, що отримані відповідачем кошти у розмірі 54 050 грн. 97 коп. сплачені позивачем в межах виконання ухвали Господарського суду Черкаської області від 03.01.2024 у справі №925/1355/23 за фактичне користування ним частиною земельної ділянки кадастровий номер: 7110136400:01:008:0238 на якій розташовувалось належне у період 07.12.2017 по 30.09.2023 майно позивача, тому безпідставність вимог відповідача не вбачається. 
Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), базується на римській максимі - «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium - принцип добросовісності.
Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них.
Передбачений статтею 1212 ЦК України вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; відсутність для цього правових підстав. Отже, предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна, не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.
Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави (яке іменується також зобов`язанням із безпідставного збагачення) полягає у вилученні в особи-набувача (зберігача) її майна, яке вона набула (зберегла) поза межами правової підстави, у випадку, якщо така підстава для переходу майна (його збереження) відпала згодом або взагалі без неї, якщо цей перехід (збереження) не ґрунтувався на правовій підставі, та у переданні відповідного майна тій особі-потерпілому, яка має належний правовий титул на нього.
Суд наголошує, що мирова угода є самостійною підставою виникнення зобов`язань та виконується саме як судове рішення, водночас виконання судового рішення виключає застосування ст.1212 ЦК України, а відтак відсутній ключовий елемент безпідставного збагачення – відсутність правової підстави, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог про стягнення коштів у розмірі 54050 грн 97 коп.
Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 № 6 «Про судове рішення», рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з`ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Господарський суд у прийнятті судового рішення керується (та відповідно зазначає у ньому) не лише тими законодавчими та/або нормативно-правовими актами, що на них посилалися сторони та інші учасники процесу, а й тими, на які вони не посилалися, але якими регулюються спірні правовідносини у конкретній справі (якщо це не змінює матеріально-правових підстав позову).
Враховуючи положення ч. 1 ст. 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 N475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7, 11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 N3477-IV (3477-15) «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», також повинен застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України № 4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.
Згідно з частиною 2 статті 5 Господарського процесуального кодексу України суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у своєму рішенні спосіб захисту, який не встановлений законом, лише за умови, що законом не встановлено ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу. Суд може застосувати не встановлений законом спосіб захисту лише за наявності двох умов одночасно: по-перше, якщо дійде висновку, що жодний установлений законом спосіб захисту не є ефективним саме у спірних правовідносинах, а по-друге, якщо дійде висновку, що задоволення викладеної у позові вимоги позивача призведе до ефективного захисту його прав чи інтересів.
Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Такі висновки наведено, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18), від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18). Судом враховано правову позицію викладену у постанові Верховного Суду від 03.12.2020 року, у справі № 909/703/19. 
Нормами Господарського процесуального кодексу України, зокрема, встановлено, що:
учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (ч. 1 ст. 43);
кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.ч. 1, 3 ст. 74);
належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 1 ст. 76);
обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77);
достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ч. 1 ст. 78);
наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч.ч. 1, 2 ст. 79);
учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду (ч. 1 ст. 80);
суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили (ч.ч. 1, 2 ст. 86).
Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 13, ч. 1 ст. 14 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
З огляду на викладені обставини справи, наведені норми законодавства, суд надає перевагу доводам відповідача, викладеним у його відзиві на позов та відмовляє у задоволенні позову повністю. 
Судові витрати позивача, у відповідності до п. 2 ч. 1, п. 2 ч. 4 ст. 129 ГПК України, покладаються на нього.

Керуючись ст.ст. 129, 233, 236-240, 255, 256 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.
Рішення може бути оскаржене до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 08.06.2026.

Суддя В.М. Грачов