Справа № 627/101/26
провадження № 2/632/692/26

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я 
іменем України

11 червня 2026 р. м. Златопіль
Златопільський міськрайонний суд Харківської області у складі головуючого судді Библіва С.В., за участі секретаря Кузьменко М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором № 530534-КС-001 про надання кредиту від 21.03.2025 року, що становить 75400 грн., та судові витрати.
Свої вимоги мотивує тим, що 21.03.2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» та ОСОБА_2 укладено Договір № 530534-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». ТОВ «БІЗПОЗИКА» 21.03.2025 року направлено ОСОБА_3 , пропозицію (оферту) укласти Договір № 530534-КС-001 про надання кредиту. 21.03.2025 року ОСОБА_4 прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договір № 530534- КС-001 про надання кредиту, на умовах визначених офертою. Зі своєї сторони ТОВ «БІЗПОЗИКА» направлено ОСОБА_3 , через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-3356, на номер телефону НОМЕР_1 (що зазначено Позичальницею у своїй анкеті в особистому кабінеті), котрий Боржницею було введено/відправлено. Таким чином, 21.03.2025 року між ТОВ «БІЗПОЗИКА та ОСОБА_3 було укладено Договір № 530534-КС-001 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до п. 1 Договору кредиту, ТОВ «БІЗПОЗИКА» надає Позичальнику грошові кошти у розмірі 26000,00 грн. ТОВ «БІЗПОЗИКА» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало, та надало Позичальнику грошові кошти в розмірі 26000,00 грн. шляхом перерахування на банківську картку Позичальника № НОМЕР_2 . До теперішнього часу Боржниця свої зобов`язання за Кредитним договором № 530-534-КС-001 про надання кредиту належним чином не виконала, а лише часткового сплатила кошти, розрахунок та розмір яких зазначені у Розрахунку заборгованості за Договором № 530534-КС-001 Позичальника ОСОБА_3 , чим порушила свої зобов`язання, встановлені договором. Відповідно до Розрахунку заборгованості за Договором № 530534-КС-001 Позичальника ОСОБА_3 , Відповідачка на виконання умов договору здійснила часткову оплату на загальну суму 12740,00 грн. Зважаючи на ті обставини, що ОСОБА_3 належним чином не виконує свої зобов`язання за Кредитним договором, у неї станом на 07.01.2026 року утворилась заборгованість за Договором № 530534-КС-001 про надання кредиту, в розмірі 75400,00 грн., що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту 26000,00 грн.; суми прострочених платежів по процентах 36400,00 грн.; суми заборгованості по відсотках відповідно до ст. 625 ЦКУ - 10920,00 грн.; суми прострочених платежів за комісією - 2080,00 грн.
Суддя своєю ухвалою від 19 березня 2026 року прийняв до розгляду позовну заяву в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначенням першого судового засідання на 27.04.2026 року, яке було відкладено на 11.06.2026 року через не належне повідомлення відповідачки.
У судове засідання представник позивача не прибув, проте у позовній заяві просив розгляд справи проводити без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про час, місце і дату судового засідання була повідомлена належним чином, про причини не явки не повідомила. Відзив на позов не надала.
З урахуванням положень ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання не здійснювалось.
Розгляд справи здійснювався в порядку ст.ст.280-281 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.
21.03.2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» та ОСОБА_2 укладено Договір № 530534-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію».
ТОВ «БІЗПОЗИКА» 21.03.2025 року направлено ОСОБА_3 , пропозицію (оферту) укласти Договір № 530534-КС-001 про надання кредиту. 
21.03.2025 року ОСОБА_4 прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договір № 530534- КС-001 про надання кредиту, на умовах визначених офертою. 
Зі своєї сторони ТОВ «БІЗПОЗИКА» направлено ОСОБА_3 , через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-3356, на номер телефону НОМЕР_1 (що зазначено Позичальницею у своїй анкеті в особистому кабінеті), котрий Боржницею було введено/відправлено.
Таким чином, 21.03.2025 року між ТОВ «БІЗПОЗИКА та ОСОБА_3 було укладено Договір № 530534-КС-001 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію».
Відповідно до п. 1 Договору кредиту, ТОВ «БІЗПОЗИКА» надає Позичальнику грошові кошти у розмірі 26000,00 грн.
ТОВ «БІЗПОЗИКА» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало, та надало Позичальнику грошові кошти в розмірі 26000,00 грн. шляхом перерахування на банківську картку Позичальника № НОМЕР_2 .
До теперішнього часу Боржниця свої зобов`язання за Кредитним договором № 530-534-КС-001 про надання кредиту належним чином не виконала, а лише часткового сплатила кошти, розрахунок та розмір яких зазначені у Розрахунку заборгованості за Договором № 530534-КС-001 Позичальника ОСОБА_3 , чим порушила свої зобов`язання, встановлені договором.
Відповідно до Розрахунку заборгованості за Договором № 530534-КС-001 Позичальника ОСОБА_3 , Відповідачка на виконання умов договору здійснила часткову оплату на загальну суму 12740,00 грн.
Зважаючи на ті обставини, що ОСОБА_3 належним чином не виконує свої зобов`язання за Кредитним договором, у неї станом на 07.01.2026 року утворилась заборгованість за Договором № 530534-КС-001 про надання кредиту, в розмірі 75400,00 грн., що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту 26000,00 грн.; суми прострочених платежів по процентах 36400,00 грн.; суми заборгованості по відсотках відповідно до ст. 625 ЦКУ - 10920,00 грн.; суми прострочених платежів за комісією - 2080,00 грн.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (статті 626, 628 ЦК України).
За змістом статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до частини 3 статті 1054 ЦК України особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Відповідно до п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про споживче кредитування» у цьому Законі терміни вживаються в такому значенні, зокрема, загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.
Відповідно до ч.2 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються: доходи кредитодавця у вигляді процентів; комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо; інші витрати споживача на додаткові та/або супутні послуги, які підлягають сплаті на користь кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит (платежі за послуги кредитного посередника, страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо).
В ст. 1050 ЦК України встановлені наслідки порушення договору позичальником, зокрема за частиною 2, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Таким чином, заборгованість відповідачки за кредитним договором за тілом кредиту в розмірі 26000,00 грн., процентами за користування кредитними коштами в розмірі 36400,00 грн. підлягають задоволенню.
Крім цього, суд звертає увагу на те, що п. 18 «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України визначає, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем), а тому позов в частині стягнення заборгованості відповідно до ст.625 ЦКУ в розмірі 10920,00 грн. задоволенню не підлягає.
Щодо вимог про стягнення заборгованості по комісією в розмірі 2080,00 грн., суд зазначає на таке.
Відповідно до статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
При цьому законодавством визначено декілька наслідків невідповідності правочину нормам актів цивільного законодавства: недійсність правочину або його нікчемність у випадках, визначених законом /стаття 215 ЦК України/.
За положеннями частини другої статті 215 ЦК України правочин є нікчемним, якщо його недійсність прямо встановлена законом. Визнання у такому випадку правочину недійсним в окремому порядку не вимагається.
Зазначені положення законодавства поширюються як на договори як вид правочинів загалом, так і на окремі положення певних видів договорів, зокрема договорів кредиту.
Згідно із частинами першою, третьою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник - повернути кредит та сплатити відсотки.
Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.
Оскільки споживач є вразливою стороною договірних відносин, законодавець визначився з посиленим захистом споживачів шляхом прийняття Закону України «Про захист прав споживачів» та Закону України «Про споживче кредитування», який набрав чинності 10 червня 2017 року.
За положеннями абзацу третього частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» кредитодавцю забороняється встановлювати в договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.
Згідно із цим Законом послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції /пункти 17, 23 статті 1/.
Отже, послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними.
З цих підстав, суд доходить висновку про те, що умова кредитного договору щодо встановлення комісії суперечить вимогам статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів». Таким чином, банк не може встановлювати платежі, які споживач повинен сплатити на користь банку за дії, які не є послугою банку. До таких самих висновків прийшов Верховний Суд України у постанові по справі № 6-2071цс16 від 06 вересня 2017 року та КЦС ВС від 19.08.2020 року у постанові по справі №641/11984/15-ц, визнавши умову кредитного договору щодо встановлення щомісячної комісії за обслуговування кредитної заборгованості нікчемною.
Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача суми комісії.
Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним вимогам, які судом задовольняються на 82,76 %. Таким чином сума до стягнення судового збору становить - 2203,40 грн.
На підставі викладеного і керуючись ст. 4, 12, 13, 141, 247, 263, 265, 280 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» заборгованість за Договором № 530534-КС-001 про надання кредиту від 21.03.2025 року в розмірі 62400,00 грн., та судовий збір в сумі 2203,40 грн.
В іншій частині заявлених позовних вимог у задоволенні відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільно-процесуальним законодавством.
Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА», код ЄДРПОУ: 41084239, місцезнаходження: 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, будинок 26, офіс 411.
Відповідачка:  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована: АДРЕСА_1 , і.н. НОМЕР_3 .
Повний текст рішення виготовлено 12 червня 2026 року.

Суддя:	  	С.  В.  Библів