Справа № 182/8073/25
Провадження № 2-о/0182/69/2026 
Р І Ш Е Н Н Я 
Іменем України

01.04.2026 року        м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого – судді Кобеляцької – Шаховал І.О.
секретар Іванова Т.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Нікополі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа – ОСОБА_2 , про встановлення факту родинних відносин -

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин.
В обгрунтування заявлених вимог посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його бабуся ОСОБА_3 , яка до дня смерті проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . За життя, а саме: 22 липня 2004 року, ОСОБА_3 склала заповіт, який було посвідчено в Придніпровській сільській раді Нікопольського району Дніпропетровської області за реєстровим № 338, згідно якого все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось, усі майнові права та обов`язки, які належали їй на день посвідчення заповіту, та ті майнові права та обов`язки, які належатимуть їй на день смерті, заповіла своїй іншій онучці ОСОБА_4 , яка приходиться йому рідною сестрою. Вони з сестрою ОСОБА_4 , яка нині має прізвище ОСОБА_5 , приходяться онуками ОСОБА_3 по лінії їх матері ОСОБА_6 , яка приходиться ОСОБА_3 дочкою. Вищезазначений заповіт за життя спадкодавця ОСОБА_3 не змінювався та не скасовувався. Відповідно до ч.1 ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Після смерті ОСОБА_3 залишилось спадкове майно у вигляді земельної ділянки, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 3,660 га, яка складається з: 
- земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,350 га, кадастровим номером 1222986000:01:021:0110; 
- земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,190 га, кадастровим номером 1222986000:01:017:1300;
- земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,120 га, кадастровим номером 1222986000:01:015:1107, 
розташованих на території Придніпровської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської (нині - Червоногригорівської селищної ради Нікопольського району Дніпропетровської області), які належали померлій на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку, серії ДП № 112434, виданого 17 травня 2004 року Нікопольською районною державною адміністрацією.
Його сестра ОСОБА_7 в передбачений ч.1 ст.1270 ЦК України 6-ти місячний строк з часу відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3 не зверталась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом, на час відкриття спадщини спільно не проживала зі спадкодавцем, тож є такою, що спадщину після смерті бабусі не прийняла. Його сестра ОСОБА_2 , яка залучена ним до участі у справі в якості заінтересованої особи, на спадщину, яка залишилась після смерті їх бабусі ОСОБА_3 не претендує, тож жодного спору про право при розгляді даної справи в порядку окремого провадження немає. Ч.2 ст.1223 ЦК України передбачає, що, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі, зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. До спадкоємців першої черги спадкування після смерті ОСОБА_3 відносилась її дочка (його мати) ОСОБА_6 , яка померла раніше своєї матері, а саме: ІНФОРМАЦІЯ_2 . Згідно ч.1 ст.1266 ЦК України, внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Враховуючи дану норму закону та зважаючи на те, що його мати ОСОБА_6 померла раніше своєї матері (його бабусі) ОСОБА_3 , він є спадкоємцем першої черги спадкування за законом за правом представлення після смерті бабусі ОСОБА_3 . На час відкриття спадщини він був зареєстрований та проживав разом з ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , тож спадщину прийняв, згідно ч.3 ст.1268 ЦК України. За його заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 , поданою ІНФОРМАЦІЯ_3 , у приватного нотаріуса Нікопольського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Апалькова Є.В. було заведено спадкову справу № 227/2024. В матеріалах цієї спадкової справи знаходиться вищезазначений заповіт спадкодавця. У зв`язку з відсутністю у нього документів, які б в повному обсязі підтверджували його родинний зв`язок зі спадкодавцем ОСОБА_3 , приватний нотаріус Нікопольського районного нотаріального округу Апальков Є.В. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 18 грудня 2024 року за вих.№ 992/02-31 відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки за кадастровими номерами: 1222986000:01:021:0110, 1222986000:01:017:1300, 1222986000:01:015:1107, розташовані на території Придніпровської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 . Що стосується підтвердження його родинних відносин зі спадкодавцем ОСОБА_3 , зазначає наступне. Його матір`ю, згідно свідоцтва про народження, серії НОМЕР_1 , записана ОСОБА_6 . Матір`ю його рідної сестри ОСОБА_8 , яка є заінтересованою особою по справі, згідно її свідоцтва про народження, серії НОМЕР_2 , записана ОСОБА_9 . ОСОБА_10 після укладення шлюбу 07 лютого 1987 року з ОСОБА_11 змінила своє дівоче прізвище « ОСОБА_12 » на прізвище чоловіка « ОСОБА_13 » (свідоцтво про укладення шлюбу, серії НОМЕР_3 ). 02 червня 1987 року ОСОБА_8 вийшла заміж вдруге за ОСОБА_14 та змінила прізвище « ОСОБА_13 » на « ОСОБА_15 » (Витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу № 00054716149 від 12.11.2025 року). Після укладення третього шлюбу з ОСОБА_16 14 лютого 1989 року сестра змінила прізвище « ОСОБА_15 » на « ОСОБА_17 » (Витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу № 00054682789 від 11.11.2025 року). У зв`язку з укладенням четвертого шлюбу з ОСОБА_18 сестра ОСОБА_8 змінила прізвище « ОСОБА_17 » на « ОСОБА_5 », яке має на теперішній час (свідоцтво про шлюб, серії НОМЕР_4 ). Їх з ОСОБА_8 мати ОСОБА_19 народилась в 1952 році в Республіці Таджикистан та мала дівоче прізвище « ОСОБА_20 », її матір`ю є ОСОБА_21 , свідоцтво про народження матері не збереглось і отримати його дублікат не є можливим. 07 грудня 1968 року мати уклала шлюб з ОСОБА_22 , від якого у них народилась дочка ОСОБА_8 (Витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу № 00054177092 від 15.10.2025 року). Після укладення шлюбу мати змінила прізвище « ОСОБА_20 » на прізвище « ОСОБА_12 ». 11 березня 1981 року мати уклала шлюб з ОСОБА_23 , від якого народився він (Витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу № 00054176701 від 15.10.2025 року). Після укладення цього шлюбу мати змінила прізвище « ОСОБА_12 » на прізвище « ОСОБА_24 ». Таким чином, його відносини та сестри ОСОБА_8 з їх матір`ю ОСОБА_25 підтверджені в повному обсязі, а от документи, які б підтверджували родинний зв`язок між їх матір`ю ОСОБА_25 та її матір`ю ОСОБА_26 , - відсутні. По-перше, як зазначено вище, відсутнє свідоцтво про народження матері ОСОБА_27 , яка народилась в Республіці Таджикистан. По-друге, відсутнє свідоцтво про укладення шлюбу між бабусею ОСОБА_26 та її другим чоловіком, після чого вона змінила прізвище « ОСОБА_20 » на прізвище « ОСОБА_28 ». По-третє, відсутнє свідоцтво про укладення шлюбу між бабусею ОСОБА_26 та її третім чоловіком, після чого вона змінила прізвище « ОСОБА_28 » на прізвище « ОСОБА_29 ». Окрім вищезазначених письмових доказів, які частково підтверджують ланцюжок родинних відносин між ним та бабусею ОСОБА_3 , факт родинних відносин може бути підтверджений показами свідків, які добре знали і його мати ОСОБА_6 , і її мати (його бабусю) ОСОБА_3 . За змістом п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до п.7 Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 31.03.1995 року (зі змінами), суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію, в зв`язку із втратою годувальника. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану. Верховний Суд України в листі від 01 січня 2012 року "Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення" зазначає, що заявниками у справі про встановлення факту родинних відносин можуть бути: спадкоємці померлої особи, які мають право на спадщину як за законом, так і за заповітом і для яких у зв`язку із встановленням факту родинних відносин мають настати певні юридичні наслідки; особи, які мають право на пенсію у зв`язку із втратою годувальника і яким органи пенсійного фонду відмовили в її призначенні через відсутність доказів, що підтверджують родинні відносини; інші особи, якщо встановлення такого факту тягне виникнення юридичних наслідків для цих осіб. Заінтересованими особами у справах про встановлення факту родинних відносин, залежно від мети встановлення цього факту, можуть бути й інші особи, які мають право на спадщину (брати, сестри, онуки, особи, на користь яких складено заповіт, усиновлені, територіальна громада за відсутності інших спадкоємців за законом і заповітом). При цьому, до заяви про встановлення факту родинних відносин, в якій зазначається мета, з якою заявник просить встановити цей факт, можуть додаватись такі документи та докази: 1) докази, які підтверджують наявність цього юридичного факту (акти, анкети, автобіографії, листівки, сімейні фотографії, листи ділового та особистого характеру, особові справи, рішення судів, ордери на вселення, обмінні ордери, погосподарські книги, виписки з домових книг та інші документи, які у собі містять відомості про родинні відносини осіб); 2) довідки органів реєстрації актів цивільного стану про неможливість поновлення втрачених записів, внесення змін і доповнень, виправлень у записи актів цивільного стану; 3) пояснення свідків, яким достовірно відомо про взаємовідносини померлого із заявником. Родинні відносини (споріднення) у теорії права - кровний зв`язок між людьми, з наявністю якого закон пов`язує виникнення, зміну чи припинення прав та обов`язків. Правове значення має як пряме споріднення так і не пряме (бокове), коли родинні зв`язки виникають за наявності спільного пращура (родоначальника). Виходячи з вимог діючого ЦК України поняттями "родичі", "родинні стосунки" охоплюється коло осіб, які пов`язані між собою певним ступенем споріднення. Такими особами можуть бути близькі родичі за походженням, зокрема, батьки, діти, баба, дід, прабаба, прадід, внуки, правнуки, брат та сестра (повнорідні і неповнорідні), двоюрідні брати та сестри, тітка, дядько, племінниця, племінник. Усиновлений та усиновлювач прирівнюються до родичів за походженням. Законодавство України не встановлює вичерпного переліку документів, які підтверджують родинні стосунки, а тому вони визначаються в кожному випадку окремо, в залежності від ступеня їх споріднення. Встановлення факту родинних відносин необхідно йому для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом. За таких обставин звернувся до суду.

В судове засідання заявник не прибув, надав заяву про розгляд справи у свою відсутність, заяву підтримав та просив суд її задовольнити (а.с.31). 
Заінтересована особа в судове засідання також не прибула, надала до суду заяву про розгляд справи у свою відсутність (а.с.27).

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, допитавши свідків, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного.
Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод”, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.
Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.
У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява № 3572/03 у справі «Цихановський проти України», національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. 
Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. 

Як встановлено в судовому засіданні,ІНФОРМАЦІЯ_1 померла бабуся заявника та заінтересованої особи ОСОБА_3 (а.с.6), яка до дня смерті проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . За життя, а саме: 22 липня 2004 року, ОСОБА_3 склала заповіт, який було посвідчено в Придніпровській сільській раді Нікопольського району Дніпропетровської області за реєстровим № 338, згідно якого все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось, усі майнові права та обов`язки, які належали їй на день посвідчення заповіту, та ті майнові права та обов`язки, які належатимуть їй на день смерті, заповіла своїй іншій онучці ОСОБА_4 , яка приходиться заявнику рідною сестрою. Заявник з сестрою ОСОБА_4 , яка нині має прізвище ОСОБА_5 , приходяться онуками ОСОБА_3 по лінії їх матері ОСОБА_6 , яка приходиться ОСОБА_3 дочкою. Вищезазначений заповіт за життя спадкодавця ОСОБА_3 не змінювався та не скасовувався. Після смерті ОСОБА_3 залишилось спадкове майно у вигляді земельної ділянки, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 3,660 га, яка складається з: 
- земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,350 га, кадастровим номером 1222986000:01:021:0110; 
- земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,190 га, кадастровим номером 1222986000:01:017:1300;
- земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,120 га, кадастровим номером 1222986000:01:015:1107, 
розташованих на території Придніпровської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської (нині - Червоногригорівської селищної ради Нікопольського району Дніпропетровської області), які належали померлій на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку, серії ДП № 112434, виданого 17 травня 2004 року Нікопольською районною державною адміністрацією (а.с.7).
Сестра заявника ОСОБА_7 в передбачений ч.1 ст.1270 ЦК України 6-ти місячний строк з часу відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3 не зверталась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом, на час відкриття спадщини спільно не проживала зі спадкодавцем, тож є такою, що спадщину після смерті бабусі не прийняла, на спадщину не претендує, тож жодного спору про право при розгляді даної справи в порядку окремого провадження немає. 

Згідно ч.2 ст.1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. 
Відповідно до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі, зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. 

Судом встановлено, що до спадкоємців першої черги спадкування після смерті ОСОБА_3 відносилась її дочка (мати заявника та заінтересованої особи) ОСОБА_6 , яка померла раніше своєї матері - ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.8). 

Згідно ч.1 ст.1266 ЦК України, внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. 
Враховуючи дану норму закону та зважаючи на те, що ОСОБА_6 померла раніше своєї матері ОСОБА_3 , заявник є спадкоємцем першої черги спадкування за законом за правом представлення після смерті бабусі ОСОБА_3 . На час відкриття спадщини він був зареєстрований та проживав разом з ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.20), тож спадщину прийняв, згідно ч.3 ст.1268 ЦК України. За його заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 , поданою ІНФОРМАЦІЯ_3 , у приватного нотаріуса Нікопольського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Апалькова Є.В. було заведено спадкову справу № 227/2024. В матеріалах цієї спадкової справи знаходиться вищезазначений заповіт спадкодавця. У зв`язку з відсутністю у заявника документів, які б в повному обсязі підтверджували його родинний зв`язок зі спадкодавцем ОСОБА_3 , приватний нотаріус Нікопольського районного нотаріального округу Апальков Є.В. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 18 грудня 2024 року за вих.№ 992/02-31 відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки за кадастровими номерами: 1222986000:01:021:0110, 1222986000:01:017:1300, 1222986000:01:015:1107, розташовані на території Придніпровської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.11-12). Його матір`ю, згідно свідоцтва про народження, серії НОМЕР_1 , записана ОСОБА_6 (а.с.13). Матір`ю заінтересованої особи, згідно її свідоцтва про народження, серії НОМЕР_2 , записана ОСОБА_9 (а.с.14). Після укладення шлюбу 07 лютого 1987 року з ОСОБА_11 заінтересована особа змінила своє дівоче прізвище « ОСОБА_12 » на прізвище чоловіка « ОСОБА_13 » (свідоцтво про укладення шлюбу, серії НОМЕР_3 ) (а.с.16). 02 червня 1987 року заінтересована особа вийшла заміж вдруге за ОСОБА_14 та змінила прізвище « ОСОБА_13 » на « ОСОБА_15 » (Витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу № 00054716149 від 12.11.2025 року) (а.с.17). Після укладення третього шлюбу з ОСОБА_16 14 лютого 1989 року заінтересована особа змінила прізвище « ОСОБА_15 » на « ОСОБА_17 » (Витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу № 00054682789 від 11.11.2025 року) (а.с.18). У зв`язку з укладенням четвертого шлюбу з ОСОБА_18 заінтересована особа змінила прізвище « ОСОБА_17 » на « ОСОБА_5 », яке має на теперішній час (свідоцтво про шлюб, серії НОМЕР_4 ) (а.с.19). Мати заявника та заінтересованої особи Роза народилась в 1952 році в Республіці Таджикистан та мала дівоче прізвище « ОСОБА_20 », її матір`ю є ОСОБА_21 , свідоцтво про народження не збереглось і отримати його дублікат не є можливим. 07 грудня 1968 року мати заявника та заінтересованої особи уклала шлюб з ОСОБА_22 , від якого у них народилась дочка ОСОБА_8 (Витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу № 00054177092 від 15.10.2025 року) (а.с.9). Після укладення шлюбу мати заявника та заінтересованої особи змінила прізвище « ОСОБА_20 » на прізвище « ОСОБА_12 ». 11 березня 1981 року мати заявника та заінтересованої особи уклала шлюб з ОСОБА_23 , від якого народився заявник (Витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу № 00054176701 від 15.10.2025 року) (а.с.10). Після укладення цього шлюбу мати заявника та заінтересованої особи змінила прізвище « ОСОБА_12 » на прізвище « ОСОБА_24 ». Таким чином, відносини заявника та заінтересованої особи з їх матір`ю ОСОБА_25 підтверджені в повному обсязі. Однак, документи, які б підтверджували родинний зв`язок між їх матір`ю ОСОБА_25 та її матір`ю ОСОБА_26 , - відсутні. 
Однак, даний родинний зв`язок в судовому засіданні підтвердили свідки ОСОБА_30 та ОСОБА_31 .
Так, свідок ОСОБА_30 суду пояснила, що вони з заявником дружать з дитинства. Живуть в одному будинку, але різних під`їздах. Його маму, тата й бабусю дуже добре пам`ятає. Бабусю звали баба ОСОБА_32 – вона мама ОСОБА_33 мами – тітки ОСОБА_27 . Маму й батька ОСОБА_34 бачила часто, а бабусю не дуже часто.
Свідок ОСОБА_35 суду пояснив, що ОСОБА_36 знає з дитинства. Мама Кості – його хрещена мати. Її звали Роза. В неї була мама, яку звали баба ОСОБА_32 . Він добре знає їх сім`ю, бо часто в них бував і буває. Його хрещена тітка ОСОБА_19 померла раніше за свою маму бабу ОСОБА_37 . Але після її смерті баба ОСОБА_32 протягом року теж пішла у засвіти. У баби ОСОБА_38 було двоє онуків – ОСОБА_39 і ОСОБА_8 .

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. 
Згідно п.7 Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 31.03.1995 року (зі змінами), суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію, в зв`язку із втратою годувальника. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану. 
Верховний Суд України в листі від 01 січня 2012 року "Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення" зазначив, що заявниками у справі про встановлення факту родинних відносин можуть бути: спадкоємці померлої особи, які мають право на спадщину як за законом, так і за заповітом і для яких у зв`язку із встановленням факту родинних відносин мають настати певні юридичні наслідки; особи, які мають право на пенсію у зв`язку із втратою годувальника і яким органи пенсійного фонду відмовили в її призначенні через відсутність доказів, що підтверджують родинні відносини; інші особи, якщо встановлення такого факту тягне виникнення юридичних наслідків для цих осіб. Заінтересованими особами у справах про встановлення факту родинних відносин, залежно від мети встановлення цього факту, можуть бути й інші особи, які мають право на спадщину (брати, сестри, онуки, особи, на користь яких складено заповіт, усиновлені, територіальна громада за відсутності інших спадкоємців за законом і заповітом). При цьому, до заяви про встановлення факту родинних відносин, в якій зазначається мета, з якою заявник просить встановити цей факт, можуть додаватись такі документи та докази: 1) докази, які підтверджують наявність цього юридичного факту (акти, анкети, автобіографії, листівки, сімейні фотографії, листи ділового та особистого характеру, особові справи, рішення судів, ордери на вселення, обмінні ордери, погосподарські книги, виписки з домових книг та інші документи, які у собі містять відомості про родинні відносини осіб); 2) довідки органів реєстрації актів цивільного стану про неможливість поновлення втрачених записів, внесення змін і доповнень, виправлень у записи актів цивільного стану; 3) пояснення свідків, яким достовірно відомо про взаємовідносини померлого із заявником. Родинні відносини (споріднення) у теорії права - кровний зв`язок між людьми, з наявністю якого закон пов`язує виникнення, зміну чи припинення прав та обов`язків. Правове значення має як пряме споріднення так і не пряме (бокове), коли родинні зв`язки виникають за наявності спільного пращура (родоначальника). 
Виходячи з вимог діючого ЦК України, поняттями "родичі", "родинні стосунки" охоплюється коло осіб, які пов`язані між собою певним ступенем споріднення. Такими особами можуть бути близькі родичі за походженням, зокрема, батьки, діти, баба, дід, прабаба, прадід, внуки, правнуки, брат та сестра (повнорідні і неповнорідні), двоюрідні брати та сестри, тітка, дядько, племінниця, племінник. Усиновлений та усиновлювач прирівнюються до родичів за походженням. Законодавство України не встановлює вичерпного переліку документів, які підтверджують родинні стосунки, а тому вони визначаються в кожному випадку окремо, в залежності від ступеня їх споріднення. 
Встановлення факту родинних відносин необхідно заявнику по справі для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом.
Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. 
Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з тих мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану. 

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що вимоги ОСОБА_1 знайшли своє підтвердження дослідженими в судовому засіданні доказами, а тому є підставою для задоволення заяви. 

Керуючись ст.ст.12-13, 76-81, 258-259, 264-265, 315, 354-355 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа – ОСОБА_2 , про встановлення факту родинних відносин - задовольнити.
Встановити факт родинних відносин між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановивши, що ОСОБА_3 приходиться рідною бабою ОСОБА_1 (відповідно, матір`ю ОСОБА_6 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 ).
На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя:	  	І.  О.  Кобеляцька-Шаховал