Справа № 643/5279/26
Провадження № 2-а/643/91/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29.05.2026   м. Харків

Салтівський районний суд міста Харкова у складі:
головуючого судді Пасічника О.М.,
за участі: секретаря судового засідання Ткаченко В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

встановив:
18.03.2026 ОСОБА_1 в особі представника адвоката Ус Віталія Віталійовича звернувся до Салтівського районного суду міста Харкова з позовом в якому просить скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення ІНФОРМАЦІЯ_1 від 17.02.2026 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та закрити справу про адміністративне правопорушення. 
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, 14.02.2026 року, приблизно о 15:00, працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 було затримано ОСОБА_1 , людину з інвалідністю з дитинства II групи, примусово доставлено до ТЦК та СП, й направлено на проходження військово-лікарської комісії.
09.03.2025 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку отримав лист від ІНФОРМАЦІЯ_1 , який містив Постанову № R365057 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 17.02.2026 року, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковником ОСОБА_2 .
В Постанові зазначено, що Позивач не прибув за викликом до ТЦК та СП у строк і місце, зазначені у повістці, у зв`язку з чим на нього було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн.
Зазначає, що облікові дані ОСОБА_1 є актуальними, й не змінювалися протягом тривалого часу. До того ж, які саме дані Позивача потребували уточнення або були відсутні в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів позивача повідомлено не було.
У відповіді на адвокатський запит ІНФОРМАЦІЯ_3 зазначається, що 31.01.2026 року ІНФОРМАЦІЯ_4 направлено звернення до органів Національної поліції України № E4607381, відповідно до ст. 259 Кодексу України про адміністративні правопорушення, щодо доставлення особи, яка порушує законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, встановлені правила військового обліку до ТЦК та СП для складання протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідно до абз. 1 ст. 259 КУпАП: з метою складання протоколу про адміністративне правопорушення в разі неможливості скласти його на місці вчинення правопорушення, якщо складення протоколу є обов`язковим, порушника може бути доставлено в поліцію, в підрозділ Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, до територіального центру комплектування та соціальної підтримки.
ОСОБА_1 жодного протоколу про адміністративне правопорушення не бачив, із його змістом не ознайомлювався та його не підписував. Будь-який протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 працівниками ТЦК та СП йому не вручався, копія такого протоколу не надавалась, не було надано можливості надати пояснення чи зауваження щодо його змісту. До того ж, у самій Постанові № R365057 по справі про адміністративне правопорушення від 17.02.2026 року взагалі відсутня будь-яка згадка про складення протоколу про адміністративне правопорушення.
За таких обставин вбачається, що Позивачем не було допущено порушень правил військового обліку, що робить постанову про адміністративне правопорушення незаконною, вважає її є протиправною, а тому просить її скасувати та закрити провадження у справі.
Ухвалою Салтівського районного суду міста Харкова від 31.03.2026 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін. 
02.04.2026 від відповідача надійшов відзив у якому представник відповідача зазначає, що не визнає позовні вимоги з огляду на таке.
Постановою № R365057 від 17.02.2026 року позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку з неприбуттям за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у визначені строки та місце. Зазначене правопорушення підтверджується сукупністю належних та допустимих доказів, наявних у матеріалах справи, а саме: повісткою №6128815 від 22.12.2025 про виклик на 13.01.2026, доказами її направлення засобами поштового зв`язку за зареєстрованим місцем проживання позивача, витягом з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг», в якому зафіксовано факт неприбуття позивача за викликом.
Посилання позивача на стан здоров`я та наявність інвалідності не можуть бути підставою для звільнення від відповідальності, оскільки, як встановлено матеріалами справи, строк встановленої йому інвалідності закінчився. Водночас позивач не звертався до територіального центру комплектування та соціальної підтримки із заявою про оформлення відстрочки від призову у встановленому законодавством порядку та не надав належних підтверджуючих документів для її отримання. Відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України №560, відстрочка від призову не є автоматичною та надається виключно за заявою особи з поданням відповідного пакета документів. Отже, на момент виникнення спірних правовідносин позивач не мав оформленої відстрочки відповідно до статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та підлягав виконанню обов`язків військового обліку на загальних підставах.
Під час розгляду були з`ясовані обставини, що мають значення для правильного вирішення справи відповідно до вимог КУпАП, зокрема встановлено, що громадянин ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, встановлено його вина та обставини скоєного правопорушення під час дії особливого періоду в умовах воєнного стану.
Просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі та залишити оскаржувану постанову без змін.
Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.
Порядок оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення врегульований статтею 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Судом встановлено, що 17.02.2026р. начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 було винесено постанову № R365057 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення відповідно до якої на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210 КУпАП накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 17000 грн.
Фактичною підставою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності стало те, що він не прибув до за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_2 13.01.2026 о 14:00.
Постанова складена за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та направлена 03.03.2026 поштовою кореспонденцією ОСОБА_1 , про що зазначено у постанові. 
Згідно протоколу № 18/540 про адміністративні правопорушення від 14.02.2026 складеного відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 він не прибув вчасно за повісткою.
У протоколі зазначено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться об 11:00 17.02.2026 в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 кабінет 47.
Протокол № 18/540 про адміністративні правопорушення від 14.02.2026 складений за відсутності ОСОБА_1 .
Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно зі статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст. 245 КУпАП).
Згідно з ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Згідно зі ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Отже, в адміністративних справах щодо оскарження рішень та дій суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його вини. Така презумпція вини покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. Недоведена вина прирівнюється до невинуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення.
Відповідно до ст. 254 КУпАП Про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 6, 7, 8 ст. 258 КУпАП Протокол не складається у разі вчинення в особливий період адміністративних правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, розгляд яких віднесено до компетенції територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України (у частині правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України), якщо особа не з`явилася без поважних причин або не повідомила причину неприбуття на виклик територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце виклику, та за наявності у територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України підтвердних документів про отримання особою виклику.
Протокол не складається у разі вчинення в особливий період адміністративних правопорушень, передбачених статтями 210 і 210-1 цього Кодексу, розгляд яких віднесено до компетенції територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління та регіональних органів Служби безпеки України (у частині правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України), уповноваженого Головою Служби зовнішньої розвідки України підрозділу Служби зовнішньої розвідки України (у частинi правопорушень, вчинених військовозобов`язаними Служби зовнішньої розвідки України), якщо особа подала відповідну заяву, в якій вона не оспорює допущене порушення та згодна на притягнення її до адміністративної відповідальності за її відсутності.
У випадках, передбачених частинами шостою і сьомою цієї статті, уповноважені посадові особи після отримання підтвердних документів про отримання особою виклику або відповідної заяви виносять постанову у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 був доставлений до  ІНФОРМАЦІЯ_1 14.02.2026 о 16:21 працівником поліції капітаном ОСОБА_4 для складання протоколу про адміністративне правопорушення.
Разом з тим, Протокол № 18/540 про адміністративні правопорушення від 14.02.2026 складений відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 за відсутності особи яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки у протоколі відсутній підпис про отримання другого примірника особою , яка притягається до адміністративної відповідальності.
Також матеріали справи не містять заяви, в якій ОСОБА_1 не оспорює допущене порушення та згоден на притягнення його до адміністративної відповідальності за її відсутності.
Оскільки ОСОБА_1 , не отримав другий примірник протоколу то він не був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, що відбулося 17.02.2026, протилежного матеріали справи не містять.
Відповідно до статті 278 КУпАП («Підготовка до розгляду справи про адміністративне правопорушення»), орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.
Отже, необхідність дотримання належного та своєчасного повідомлення особи про час та місце розгляду адміністративної справи прямо регламентована приписами п. 3 статті 278 КУпАП Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КупАП). «факт несвоєчасного повідомлення або неповідомлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення є підставою для визнання постанови у справі про адміністративне правопорушення неправомірною як такої, що винесена з порушенням установленої процедури. Як наслідок, позивача позбавлено прав, передбачених Конституцією України та КУпАП, зокрема, бути присутнім під час розгляду справи, надавати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, мати професійну правову допомогу».
Крім цього, суд наголошує, що сама по собі постанова у справі про адміністративне правопорушення, за відсутності доказів на підтвердження викладених у ній обставин, не може свідчити про вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.
За таких обставин суд дійшов висновку, що відповідачем шляхом надання належних та допустимих доказів не доведено вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, за обставин, викладених у постанові від 17.02.2026 № R365057, а відтак притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладення на нього адміністративного стягнення за відсутності доказів вчинення адміністративного правопорушення є безумовною підставою для скасування оскаржуваної постанови.
Відповідно до ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах у справі про адміністративне правопорушення місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
З урахуванням викладених обставин, враховуючи відсутність доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова № R365057від 17.02.2026 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП підлягає скасуванню із закриттям справи про адміністративне правопорушення.
Положеннямист.132 КАС України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа, а ч.5 вказаної статті передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», слід стягнути судовий збір на користь держави за рахунок бюджетних асигнувань  ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Керуючись ст. 2, 72-77, 79, 90, 139, 241-246, 286 КАС України, суд

ухвалив:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення - задовольнити.
Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення ІНФОРМАЦІЯ_1 № R365057від 17.02.2026 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП, та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн.
Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави судовий збір в розмірі 532 грн.48 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.
Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
Відповідач - ІНФОРМАЦІЯ_6 , місце знаходження: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 .

Суддя Пасічник О.М.