ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Д О Д А Т К О В А П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

10 червня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/5463/25	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Кругового О.О. (доповідач),
суддів: Малиш Н.І., Щербака А.А., 

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткової постанови у справі за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області 
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.07.2025 (суддя суду першої інстанції Єфанової О.В.), прийняте в порядку письмового провадження в м. Дніпрі, в адміністративній справі №160/5463/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, 
УСТАНОВИВ: 
Дніпропетровський окружний адміністративний суд рішенням від 23.07.2025 задовольнив позовні вимоги ОСОБА_1 . Визнав протиправним і скасував наказ Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 24.01.2025 року №79 о/с "По особовому складу", яким капітана поліції ОСОБА_1 (0114775), старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділення поліції №7 Дніпровського управління поліції, звільнено зі служби за п. 8 частини 1 статті 77 Закону України “Про Національну поліцію” (у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу до інших міністерств і відомств (організацій). Поновив ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на посаді старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділення поліції №7 Дніпровського управління поліції з 24 січня 2025 року. Стягнув з Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 21196,00 грн.
Третій апеляційний адміністративний суд рішенням від 28.04.2026 апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області залишив без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду – без змін.
ОСОБА_1 подав заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення за рахунок відповідача витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.
Заява обґрунтована тим, що ОСОБА_1 у зв`язку з розглядом судом апеляційної скарги Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області зазнав витрат на правничу допомогу у розмірі 9058 грн. У зв`язку з наведеним просить суд стягнути судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань ГУНП в Дніпропетровській області. До заяви позивач долучив договір про надання правничої допомоги, а також опис наданих адвокатом послуг в суді апеляційної інстанції. 
Відповідач подав до суду заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення, в яких зазначає, що договір про надання правничої допомоги сплинув 26.02.2026, відтак не може бути врахований судом. Також, відповідач наголошує, що сума витрати на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції – 9058 грн є неспівмірною зі складністю справи. 
Колегія суддів розглянувши заяву позивача про ухвалення додаткового рішення приходить до висновку про наявність підстав для її часткового задоволення з огляду на таке.
Відповідно до ч. 3 ст. 252 КАС України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Статтею 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частини другої статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
За змістом частини третьої статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до частини четвертої статті 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Частиною п`ятою статті 134 КАС України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
За положеннями статті 30 Закону України “Про адвокатуру та адвокатську діяльність” гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі “Баришевський проти України”, від 10 грудня 2009 року у справі “Гімайдуліна і інших проти України”, від 12 жовтня 2006 року у справі “Двойних проти України”, від 30 березня 2004 року у справі “Меріт проти України”, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 17.09.2019 року у справі № 810/3806/18, що враховується судом апеляційної інстанції, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.
Так, у відзиві на апеляційну скаргу, позивач просив стягнути на його користь витрати на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції. До відзиву був долучений орієнтовний розрахунок витрат на правничу допомогу.
Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
04.05.2026 позивачем до суду подано заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу, разом із копією договору про надання правничої допомоги 03.02.2025 року.
Так, договір про надання правничої допомоги від 03.02.2025 передбачає надання адвокатом послуг на користь ОСОБА_1 в рамках розгляду справи про поновлення його на роботу.
Відповідач наголошує на тому, що вказаний договір припинив свою дію 03.02.2026, відтак не може бути врахований судом для умов стягнення судових витрат.
Однак, суд апеляційної інстанції зазначає, що станом на час надання адвокатом послуг на користь ОСОБА_1 , зокрема подання відзиву на апеляційну скаргу, договір був чинним, відтак вказаний договір безумовно є доказом надання правничої допомоги та підлягає врахуванню судом.
Дослідивши опис наданих адвокатом послуг колегія суддів зазначає, таке.
Фактичний розмір витрат на правничу допомогу, що заявлений позивачем до відшкодування становить 9058 грн та включає в себе:
1. Підготовка заяви до Третього апеляційного адміністративного суду про долучення матеріалів справи - 1000 грн;
2. Вивчення та аналіз апеляційної скарги - 1000 грн;
3. Консультація з клієнтом та узгодження правової позиції щодо апеляційної скарги – 1000 грн;
4. Підготовка та подання відзиву на апеляційну скаргу (2 години) – 6058 грн.
Колегія суддів зазначає, що підготовка заяви до Третього апеляційного адміністративного суду про долучення матеріалів справи не видом правничої допомоги, а фактично є дією, яка забезпечує організацію роботи адвоката, відтак сума у розмірі 1000 грн не підлягає відшкодуванню.
Водночас, вартість послуг адвоката в іншій, заявленій до відшкодування, частині у розмірі 8058 грн є співмірною зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг позивачу, з урахуванням реального часу, необхідного для виконання відповідних робіт (послуг), а тому підлягає стягненню на користь позивача.
З урахуванням вищевикладеного колегія суддів приходить до висновку про необхідність ухвалення додаткового рішення про стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі 8058 грн.
Керуючись ст. 139, 252, 312 КАС України, суд,
УХВАЛИВ:
Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу – задовольнити частково.
Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області (ЄДРПОУ 40108866) судові витрати на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі 8058 грн (вісім тисяч п`ятдесят вісім гривень).
В іншій частині в задоволенні заяви ОСОБА_1 – відмовити. 
Постанова набирає законної сили 10.06.2026 та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів. 

Головуючий - суддя О.О. Круговий 

суддя Н.І. Малиш 

суддя А.А. Щербак