ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

27 травня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 340/6001/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Білак С.В. (доповідач), суддів: Юрко І.В., Чабаненко С.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 05.11.2025 в адміністративній справі №340/6001/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, через уповноваженого представника адвоката Горбунова Р.В., звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо нарахування та виплати пенсії;
- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу пенсію за вислугою років до досягнення 55 років з 17.09.2023 року по 16.01.2025 року.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в 2023 році позивач досяг необхідного віку для отримання пенсії за вислугою років. Водночас, у призначенні пенсії йому у 2023 році було відмовлено ГУ ПФУ у Полтавській області, у зв`язку з тим, що не враховано період роботи до спеціального стажу. В подальшому ГУПФУ в Запорізькій області відмовило у зарахуванні того ж періоду до спеціального стажу. Згодом, на виконання рішення Запорізького ОАС від 08.10.2024 року у справі №280/5493/24, ГУПФУ в Запорізькій області зарахувало спірний період спеціального стажу, однак пенсію призначило з дня звернення із останньою заявою про призначення пенсії - з 16.01.2025 року. Позивач вважає, що відповідач протиправно відмовив у нарахуванні та виплаті пенсії за період з 17.09.2023 року по 16.01.2025 року. 
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.11.2025 адміністративний позов залишено без задоволення.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції позивач подав апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено про те, що В справі №280/5493/24 позивач оскаржував рішення Головного управління пенсійного фонду України в Запорізькій області. Саме цим рішенням управлінням пенсійного фонду позивачу було відмовлено в призначенні пенсії по досягненню 55 річного віку через не зарахування до стажу певного періоду роботи. Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 08 серпня 2024 року в справі №280/5493/24 визнано протиправною бездіяльність та зобов`язано відповідача зарахувати до спеціального стажу позивача період з 01.12.1999 року по 31.10.2007 року, що дає право на пенсію за вислугу років по досягненню 55 років. В цьому рішенні не зазначено, що право на пенсію у позивача виникло право на пенсію з 16.012024 року. Після перегляду рішення Третім апеляційним адміністративним судом 24 жовтня 2024 року Головне управління пенсійного фонду в Полтавській області ОСОБА_1 з 16 січня 2025 року призначило пенсію за вислугу років по досягненню 55 років. Але право на таку пенсію у позивача виникло 17 вересня 2023 року, тобто з моменту досягнення ним 55 річного віку. Суд зазначеної обставини до уваги не прийняв пославшись на безпідставність вимоги позивача.
Але, у відповідності до статті 55 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» позивач має право на пенсію після досягнення ним 55 річного віку. Як зазначено вище пенсію призначено лише з 16 січня 2025 року, чим порушено право ОСОБА_1 на отримання пенсії в період з 17 вересня 2023 року по 16 січня 2025 року.
16 грудня 2025 року від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, яка обґрунтована тим, що у справі, що розглядається позовні вимоги заявлено до відповідача, який не є суб`єктом владних повноважень по відношенню до позивача, оскільки не приймав рішення щодо розгляду заяви позивача від 16.01.2025.
Головним управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області не приймалось рішення по суті заяви Позивача про переведення пенсії з виду на вид, відтак відповідальним за опрацювання заяви позивача та прийняття відповідного рішення є, в даному випадку, визначений у встановленому порядку територіальні органи Пенсійного фонду – Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області.
Також вказав, що Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 08.08.2024 по справі № 280/5493/24 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати позивачу до спеціального стажу, що дає право на пенсію за вислугу років період з 01.12.1999 по 31.10.2007. У зазначеному рішенні суду відсутні зобов`язання щодо вчинення дій Головним управлінням.
Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, встановила наступне.
ОСОБА_1 по досягненню 55 років, 24.10.2023 вперше звернувся із заявою про призначення пенсії за вислугу років. Заява була розглянута за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України у Волинській області. Рішенням від 30.10.2023 № 112750006667 позивачу відмовлено в призначенні пенсії, у зв`язку з відсутністю необхідного спеціального стажу роботи. Страховий стаж заявника становив 34 роки 05 місяців 07 днів. Спеціальний стаж роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії за вислугу років, становив 06 років 05 місяців 18 днів. До спеціального стажу не зараховано період роботи з 01.12.1999 по 31.10.2007, оскільки посада «старшого майстра» не передбачена списком посад, що дають право на призначення пенсії за вислугу років. Відомостей про оскарження зазначеного рішення органу пенсійного фонду матеріали справ не містять.
27.03.2024 ОСОБА_1 вдруге звернувся за призначенням пенсії за вислугу років, за нормами до Закону № 1058. Заява була розглянута за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області. Рішенням від 04.04.2024 № 112750006667 позивачу відмовлено в призначенні пенсії, з урахуванням наявних документів, в зв`язку з відсутністю необхідного спеціального стажу роботи. Страховий стаж заявника становив 34 роки 05 місяців 07 днів. Спеціальний стаж роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії за вислугу років, становив 06 років 05 місяців 18 днів. До спеціального стажу не зараховано період роботи з 01.12.1999 по 31.10.2007, оскільки посада «старшого майстра» не передбачена списком посад, що дають право на призначення пенсії за вислугу років.
Не погодившись із рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, позивач звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду, в частині визнання протиправною бездіяльності щодо зарахування стажу за період з 01.12.1999 по 31.10.2007 до спеціального, що дає право на призначення пенсії за вислугою років.
Рішенням суду від 08.08.2024 року у справі № 280/5493/24 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати ОСОБА_1 до спеціального стажу, що дає право на пенсію за вислугу років, період з 01.12.1999 по 31.10.2007.
Вказане рішення набрало законної сили та виконано ГУ ПФУ в Запорізькій області.
16.01.2025 ОСОБА_1 втретє звернувся за призначенням пенсії за вислугу років, за нормами до Закону №1058. Заява була розглянута за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області. Рішенням від 23.01.2025 № 112750006667 ОСОБА_1 призначено пенсію за вислугу років з 16.01.2025. При цьому страховий стаж склав 35 років 07 місяців 20 днів. Спеціальний стаж роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії за вислугу років, складає 14 років 04 місяці 18 днів. Відомостей про оскарження зазначеного рішення органу пенсійного фонду матеріали справи не містять.
Натомість матеріали справи свідчать, що позивач звернувся з листом до підрозділу Пенсійного фонду України в Кіровоградській області із заявою, в якій просив нарахувати та виплатити пенсію за період, що передував її призначенню, з часу набуття пенсійного віку - тобто з 17.09.2023 року по день призначення 16.01.2025 року.
ГУ ПФУ в Кіровоградській області листом повідомило позивача, що пенсія за вислугою років призначається з дня звернення за її призначенням (а.с. 9).
Вважаючи вказані дії ГУ ПФУ в Кіровоградській області протиправними, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при ухваленні оскарженого рішення, враховуючи положення частини 1 статті 308 КАС України, щодо розгляду справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, виходить з наступного.
Згідно з пунктом «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-ХІІ (далі Закон № 1788-ХІІ) працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку, право на пенсію за вислугу років мають:
а) робітники локомотивних бригад і окремі категорії працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та метрополітенах, - за списками професій і посад, що затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України; водії вантажних автомобілів, безпосередньо зайнятих у технологічному процесі на шахтах, у рудниках, розрізах і рудних кар`єрах на вивезенні вугілля, сланцю, руди, породи, - після досягнення 55 років і при стажі роботи для чоловіків - не менше 30 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначеній роботі.
В подальшому Законами України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 02 березня 2015 року № 213-VIII, «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня 2015 року № 911-VIII до пункту «е» статті 55 Закону № 1788-ХІІ були внесені зміни, згідно з якими працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати: з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців; з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років; з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців; з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років; з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців; з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років; з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців; з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років; з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців; з 1 квітня 2024 року або після цієї дати - не менше 30 років.
До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення: які в період до 1 січня 2016 року мали вислугу років на відповідних посадах не менше тривалості, передбаченої абзацами першим та другим цього пункту; 1971 року народження і старші за наявності вислуги років на цих посадах, передбаченої абзацами другим - одинадцятим цього пункту, та після досягнення ними такого віку: 50 років - які народилися з 1 січня 1966 року по 30 червня 1966 року; 50 років 6 місяців - які народилися з 1 липня 1966 року по 31 грудня 1966 року; 51 рік - які народилися з 1 січня 1967 року по 30 червня 1967 року; 51 рік 6 місяців - які народилися з 1 липня 1967 року по 31 грудня 1967 року; 52 роки - які народилися з 1 січня 1968 року по 30 червня 1968 року; 52 роки 6 місяців - які народилися з 1 липня 1968 року по 31 грудня 1968 року; 53 роки - які народилися з 1 січня 1969 року по 30 червня 1969 року; 53 роки 6 місяців - які народилися з 1 липня 1969 року по 31 грудня 1969 року; 54 роки - які народилися з 1 січня 1970 року по 30 червня 1970 року; 54 роки 6 місяців - які народилися з 1 липня 1969 року по 31 грудня 1970 року; 55 років - які народилися з 1 січня 1971 року.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, з 16.01.2025 року з дня подання зави на призначення пенсії, позивачу була призначена пенсія за вислугою років на підставі пункту «а» статті 55 Закону 1788-ХІІ.
Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Волинській області від 30.10.2023 року №11275000667 про відмову у призначенні пенсії позивач не оскаржував.
Рішення Головного управління Пенсійного фонду у Запорізькій області від 04.04.2024 року №11275000667 про відмову у призначенні пенсії також не було скасовано, оскільки відповідно до Рішення ЗАОС у справі №280/5493/24 від 08.08.2024 року, було оскаржено позивачем лише в частині зарахування стажу роботи за період з 01.12.1999 по 31.010.2007 року до спеціального, що дає право на пенсію за вислугою років. В частині відмови у призначенні пенсії рішення не оскаржувалось, оцінка мотивам та підставам відмови у призначенні пенсії судом не надавалась.
Відтак, вказані рішення про відмову у призначенні пенсії не були скасованими.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позивач не оскаржував рішення, які тягнуть для нього відповідні правові наслідки, а саме - рішення ГУПФ у Волинській області, яким відмовлено у призначенні пенсії, та рішення ГУПФУ у Запорізькій області в частині відмови у призначенні пенсії.
Натомість позивач обрав спосіб захисту шляхом пред`явлення вимоги про визнання протиправною бездіяльності ГУПФ в Кіровоградській області, з боку якого лише вичинялися дії щодо прийняття документів ОСОБА_1 для подальшого їх розгляду територіальним органом Пенсійного фонду України за принципом екстериторіальності.
Тож у даному випадку суд не може вийти за межі позовних вимог з метою перевірки правомірності рішення ГУПФ у Волинській області та ГУПФУ в Запорізькій області, оскільки згідно з частиною 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.
За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду відсутні.
Згідно частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки дана справа розглянута судом апеляційної інстанції у відповідності до вимог частини 1 статті 310 КАС України за правилами спрощеного провадження та не відноситься до справ, передбачених частиною 4 статті 257 КАС України, судове рішення апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись статтями 12, 77, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 05.11.2025 в адміністративній справі №340/6001/25 - залишити без задоволення.
Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 05.11.2025 в адміністративній справі №340/6001/25 - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий - суддя С.В. Білак 

суддя І.В. Юрко 

суддя С.В. Чабаненко