ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №380/10040/26
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2026 року
Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Ланкевича А.З., розглянувши у письмовому провадженні в м.Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача – Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся з позовом, в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 16.03.2026 №1339500019574 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 ;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати ОСОБА_1 до загального страхового стажу та спеціального (пільгового) страхового стажу за Списком №1 період навчання у Червоноградському середньому професійно-технічному училищі №55 з 01.09.1991 по 09.12.1994, період служби у Збройних Силах України з 13.12.1994 по 20.06.1996 та період трудової діяльності у Відокремленому підрозділі «Шахта «Степова» Державного підприємства «Львіввугілля» з 01.10.2024 по 31.01.2026;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити ОСОБА_1 з 16.02.2026 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до п.1 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», як шахтарю, який відпрацював на підземних роботах не менш як 15 років, з врахуванням ст.8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», а саме у розмірі 80% заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до ст.40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з якої обчислюється пенсія.
В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 16.02.2026 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до п.1 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Зазначає, що на дату звернення досяг віку 50 років, мав загальний страховий стаж 30 років 01 місяць 17 днів, а також стаж роботи повний робочий день на підземних роботах за Списком №1 у Відокремленому підрозділі «Шахта «Степова» Державного підприємства «Львіввугілля». Однак рішенням від 16.03.2026 №1339500019574 відповідач відмовив у призначенні пенсії з підстав відсутності необхідного пільгового стажу за Списком №1 у розмірі 10 років. Вважає таке рішення протиправним, оскільки відповідач безпідставно не зарахував до страхового та пільгового стажу період його роботи з 01.10.2024 по 31.01.2026, мотивуючи відсутністю відомостей про сплату страхових внесків, а також не зарахував періоди навчання у Червоноградському СПТУ №55 та служби у Збройних Силах України. Вважаючи свої права на пенсійне забезпечення порушеними, позивач звернувся до суду з даним позовом. Просить позов задовольнити повністю.
Ухвалою судді від 25.05.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; на підставі п.2 ч.1 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами. Цією ж ухвалою до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, залучено Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області.
Копію ухвали про відкриття провадження вручено відповідачу 26.05.2026 о 17:38 год в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, однак станом на час розгляду справи відзиву на позовну заяву на адресу суду не надходило. При цьому суд враховує, що згідно ч.4 ст.159 Кодексу адміністративного судочинства України подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідно до ч.6 ст.162 цього ж Кодексу, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача – Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, надійшли пояснення щодо позову, в яких третя особа підтримала позицію відповідача та зазначила, що дії органів Пенсійного фонду щодо відмови у призначенні пенсії позивачу є правомірними. Вказала, що обчислення стажу є виключною компетенцією органів Пенсійного фонду, рішення про призначення пенсії приймається без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків, а періоди навчання та проходження строкової служби не підлягають зарахуванню до пільгового стажу з наведених у поясненнях мотивів.
Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 16.02.2026 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1. Прийняття заяви та доданих до неї документів підтверджується розпискою-повідомленням від 16.02.2026, зареєстрованою за №1192.
За принципом екстериторіальності органом, що приймав рішення за заявою позивача, визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, яке рішенням від 16.03.2026 №1339500019574 відмовило позивачу у призначенні пенсії за віком згідно з п.1 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (Список №1) у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу 10 років.
Вказаним рішенням встановлено, що страховий стаж заявника із врахуванням Списку №1 становить 30 років 01 місяць 17 днів, а пільговий стаж за Списком №1 становить 08 років 10 місяців 14 днів. За доданими документами до страхового та пільгового стажу не зараховано період з 01.10.2024 по 31.01.2026, оскільки відсутні відомості про сплату страхових внесків в індивідуальних відомостях про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Датою, з якої особа матиме право на пенсійну виплату, у рішенні зазначено 08.11.2027.
Дослідженням записів трудової книжки серії НОМЕР_1 судом встановлено, що позивач до вступу на роботу навчався у Червоноградському СПТУ №55 з 01.09.1991 по 09.12.1994, проходив службу у Збройних Силах України з 13.12.1994 по 20.06.1996, а 30.09.1996 прийнятий на роботу підземним електрослюсарем 3-го розряду з повним робочим днем на підземних роботах. Трудова книжка містить записи про подальшу роботу позивача на підземних роботах, зокрема запис №26 про переведення 15.11.2023 електрослюсарем підземним 4-го розряду з повним робочим днем на підземних роботах, за якою позивач працює до цього часу.
Здобуття позивачем професії «електрослюсар підземний» 3-го розряду за наслідками навчання у Червоноградському СПТУ №55 підтверджується дипломом серії НОМЕР_2 від 09.12.1994.
Проходження позивачем строкової військової служби з 13.12.1994 по 20.06.1996 підтверджується військовим квитком серії НОМЕР_3 .
Довідкою Відокремленого підрозділу «Шахта «Степова» Державного підприємства «Львіввугілля» №19 від 13.02.2026, виданою за формою додатка №5 до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, підтверджено, що позивач працював повний робочий день під землею, зокрема у період з 15.11.2023 по 30.01.2026 виконував підземні гірничі роботи в шахті за професією «підземний електрослюсар, як працівник зайнятий повний робочий день на підземних роботах», що передбачена Списком №1 розділ №1 підрозділ 1, код КП 7241. У довідці зазначено, що за результатами атестації робочих місць (як вперше проведеної, так і чергової) на робочому місці не змінювались докорінно умови та характер праці, які дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, з посиланням на накази про проведення атестації, зокрема наказ №214-в від 25.11.2022.
Згідно з індивідуальними відомостями про застраховану особу за формою ОК-5 від 11.05.2026 у період з 01.10.2024 по 31.01.2026 позивачу нараховувалась заробітна плата, а сплату страхових внесків за періоди роботи у Відокремленому підрозділі «Шахта «Степова» Державного підприємства «Львіввугілля» за даними цих відомостей відображено включно по травень 2025 року.
Не погодившись із рішенням відповідача про відмову у призначенні пенсії, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Змістом спірних правовідносин є відповідність оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень критеріям, визначеним у ч.2 ст.2 КАС України.
Вказані обставини та зміст спірних правовідносин підтверджені наявними у справі доказами.
Вирішуючи спір, суд застосовує наступні норми права.
Відповідно до ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.
Умови пенсійного забезпечення регулюються Законом України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі – Закон №1058-IV), який відповідно до ч.1 ст.5 цього Закону є спеціальним нормативно-правовим актом у сфері пенсійного забезпечення та регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.8 Закону №1058-IV, право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.
Згідно з ч.1 ст.114 розділу XIV-1 Закону №1058-IV, право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.114 Закону №1058-IV, на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Згідно з ч.1 ст.24 Закону №1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Відповідно до ч.2 цієї ж статті, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Відповідно до абз.10 ч.3 ст.24 Закону №1058-IV, за кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року.
Згідно з абз.3 ч.1 ст.28 Закону №1058-IV, мінімальний розмір пенсії особам, на яких поширюється дія Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», та працівникам, зайнятим повний робочий день під землею обслуговуванням зазначених осіб, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи у розмірі 80 відсотків заробітної плати (доходу) застрахованої особи, визначеної відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.
Відповідно до ст.8 Закону України від 02.09.2008 №345-VI «Про підвищення престижності шахтарської праці», мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону №1058-IV, з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.
Щодо зарахування до страхового та пільгового стажу періоду роботи з 01.10.2024 по 31.01.2026.
Підставою для незарахування відповідачем цього періоду до стажу стала відсутність в індивідуальних відомостях про застраховану особу відомостей про сплату страхових внесків.
Відповідно до ст.20 Закону №1058-IV, страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі. Обчислення страхових внесків застрахованих осіб здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), на які нараховуються страхові внески. Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків. Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.
Згідно з абз.1 ч.8 ст.9 Закону України від 08.07.2010 №2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», платники єдиного внеску зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.
За змістом наведених норм обов`язок з нарахування та сплати страхових внесків, а також відповідальність за їх несвоєчасну або неповну сплату закон покладає на страхувальника - роботодавця, який здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи. Законодавством не передбачено відповідальності застрахованої особи - найманого працівника за невиконання страхувальником обов`язку сплати страхових внесків.
Матеріалами справи підтверджено, що у період з 01.10.2024 по 31.01.2026 позивач працював повний робочий день на підземних роботах за професією, передбаченою Списком №1, та отримував заробітну плату, на яку підлягали нарахуванню страхові внески. Ці обставини підтверджуються записами трудової книжки, довідкою №19 від 13.02.2026 та індивідуальними відомостями про застраховану особу за формою ОК-5 від 11.05.2026, за якими у спірному періоді позивачу нараховувалась заробітна плата.
Отже, несвоєчасна сплата підприємством страхових внесків за умови підтвердження роботи особи на такому підприємстві та отримання нею заробітної плати не повинна порушувати право працівника на належне пенсійне забезпечення. Відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку даних про сплату страхових внесків не є підставою для незарахування відповідного періоду до страхового стажу та позбавлення позивача права на пенсію. Фактично внаслідок невиконання страхувальником обов`язку зі сплати внесків до Пенсійного фонду України позивач був би позбавлений соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи на вказаному підприємстві, що є неприпустимим та суперечить основним конституційним засадам у сфері соціального захисту.
Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а, від 27.03.2018 у справі №208/6680/16-а, від 30.09.2019 у справі №316/1392/16-а, від 20.03.2019 у справі №688/947/17, а також у постановах від 01.03.2021 у справі №423/757/17 та від 31.03.2021 у справі №242/5696/16-а, відповідно до яких за умови підтвердження стажу позивач як громадянин України наділений правом на відповідний соціальний захист з боку держави, яка в особі своїх органів не може відмовляти у його наданні з формальних підстав.
З урахуванням досліджених судом фактичних даних у контексті вищенаведених норм, суд приходить висновку, що у відповідача були відсутні підстави не зараховувати до страхового та пільгового (спеціального) стажу позивача за Списком №1 період його роботи з 01.10.2024 по 31.01.2026 у Відокремленому підрозділі «Шахта «Степова» Державного підприємства «Львіввугілля», тривалість якого становить 1 рік 4 місяці.
Щодо зарахування до пільгового стажу за Списком №1 періоду навчання у Червоноградському СПТУ №55 з 01.09.1991 по 09.12.1994 та періоду служби у Збройних Силах України з 13.12.1994 по 20.06.1996.
Відповідно до ст.38 Закону України від 10.02.1998 №103/98-ВР «Про професійну (професійно-технічну) освіту», час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.
Згідно з абзацом 2 ч.1 ст.8 Закону України від 20.12.1991 №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
Відповідно до ч.4 ст.24 Закону №1058-IV, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом. Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.
Пунктом 109 Положення про порядок призначення та виплати державних пенсій, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 03.08.1972 №590, встановлено, що при призначенні на пільгових умовах або в пільгових розмірах пенсій по старості та інвалідності робітникам і службовцям, які працювали на підземних роботах, на роботах зі шкідливими умовами праці та в гарячих цехах і на інших роботах з важкими умовами праці, періоди, зазначені у підпунктах «к» і «л» цього пункту, прирівнюються за вибором особи, що звернулася за призначенням пенсії, або до роботи, яка передувала даному періоду, або до роботи, яка слідувала за закінченням цього періоду. Підпунктом «к» пункту 109 Положення №590 визначено, що крім роботи в якості робочого або службовця, до загального стажу роботи зараховується також служба у складі Збройних Сил СРСР.
Судом встановлено, що позивач у період з 01.09.1991 по 09.12.1994 навчався у Червоноградському СПТУ №55 та здобув професію «електрослюсар підземний», робота за якою передбачена Списком №1. Перерва між днем закінчення навчання (09.12.1994) і днем призову на строкову військову службу (13.12.1994) становить чотири дні та не перевищує трьох місяців. Одразу за періодом навчання позивач з 13.12.1994 по 20.06.1996 проходив строкову військову службу у Збройних Силах України, а після її закінчення 30.09.1996 працевлаштувався за здобутою під час навчання професією «підземний електрослюсар 3-го розряду» з повним робочим днем на підземних роботах, що передбачена Списком №1.
Проходження строкової військової служби є конституційним обов`язком особи та не залежить від її волевиявлення. Позивач був призваний на строкову військову службу на четвертий день після закінчення навчання, а тому не мав об`єктивної можливості працевлаштуватися за здобутою професією протягом трьох місяців після закінчення навчання, оскільки міг реалізувати таке право лише після звільнення з військової служби. За таких обставин призов на військову службу є поважною причиною непрацевлаштування позивача протягом трьох місяців після закінчення навчання за набутою професією.
Оскільки на момент призову на строкову військову службу позивач навчався за фахом у професійно-технічному навчальному закладі за професією, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1, а служба у Збройних Силах України передувала роботі за цією ж професією, суд приходить висновку, що як період навчання у Червоноградському СПТУ №55 з 01.09.1991 по 09.12.1994, так і період служби у Збройних Силах України з 13.12.1994 по 20.06.1996 підлягають зарахуванню до пільгового (спеціального) стажу позивача за Списком №1.
Аналогічний підхід до правозастосування при вирішенні близьких за змістом правовідносин застосовано Верховним Судом у постанові від 01.03.2021 у справі №127/1762/17 та у постанові від 12.12.2019 у справі №683/1774/16-а, відповідно до яких, оскільки перерва між днем закінчення навчання у професійно-технічному навчальному закладі і днем зарахування на роботу за професією не перевищує трьох місяців, період навчання підлягає зарахуванню до пільгового стажу, а до такого стажу включаються також періоди навчання та служби в армії.
При цьому суд враховує, що згідно з довідкою №19 від 13.02.2026, записами трудової книжки та індивідуальними відомостями про застраховану особу тривалість наявного у позивача стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах за Списком №1, перевищує сумарну тривалість періодів навчання та строкової військової служби, які зараховуються до пільгового стажу.
Щодо наявності у позивача необхідного пільгового стажу та протиправності рішення про відмову у призначенні пенсії.
Оскаржуваним рішенням відповідач визнав, що пільговий стаж позивача за Списком №1 становить 08 років 10 місяців 14 днів.
З урахуванням висновків суду щодо зарахування до пільгового стажу періоду роботи з 01.10.2024 по 31.01.2026, періоду навчання у Червоноградському СПТУ №55 з 01.09.1991 по 09.12.1994 та періоду служби у Збройних Силах України з 13.12.1994 по 20.06.1996, сумарна тривалість пільгового стажу позивача за Списком №1 становить не менше 10 років.
Отже, станом на дату звернення із заявою про призначення пенсії позивач досяг віку 50 років, мав необхідний страховий стаж не менше 25 років у чоловіків та пільговий стаж роботи повний робочий день на підземних роботах за Списком №1 не менше 10 років, що передбачено п.1 ч.2 ст.114 Закону №1058-IV як умова призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
З урахуванням досліджених судом фактичних даних у контексті вищенаведених норм, суд приходить висновку, що відповідач, відмовляючи позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1, діяв не на підставі та не у спосіб, визначені законодавством, а тому рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 16.03.2026 №1339500019574 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 є протиправним та підлягає скасуванню.
Щодо вимог зобов`язального характеру.
Відповідно до п.4 ч.2 ст.245 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про зобов`язання відповідача - суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії. Згідно з ч.4 ст.245 цього ж Кодексу, у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Умови, за яких пенсійний орган відмовляє у призначенні пенсії, визначені законом. Якщо такі умови відсутні, пенсійний орган повинен призначити пенсію. Повноваження пенсійного органу та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки. Такий висновок відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 16.09.2015 у справі №21-1465а15 та постанові Верховного Суду від 08.11.2019 у справі №227/3208/16-а.
Матеріалами справи підтверджено, що під час звернення із заявою про призначення пенсії позивач надав відповідачу всі необхідні для призначення пенсії документи. Відповідачем як органом, що призначає пенсію, не вимагалось дооформлення поданих позивачем документів чи подання додаткових документів. Єдиною підставою для відмови у призначенні пенсії стала відсутність необхідного пільгового стажу, яку суд визнав необґрунтованою.
Оскільки позивачем як суб`єктом звернення дотримано всіх визначених законом умов для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до п.1 ч.2 ст.114 Закону №1058-IV, суд, з метою ефективного захисту порушеного права позивача, вважає за необхідне зобов`язати відповідача призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 з дати звернення із заявою, а саме з 16.02.2026, із зарахуванням до загального страхового та пільгового (спеціального) стажу за Списком №1 спірних періодів.
Позиція щодо можливості зобов`язання суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, викладена у постановах Верховного Суду від 11.02.2020 у справі №0940/2394/18 та від 22.09.2022 у справі №380/12913/21, відповідно до яких, якщо суб`єкт звернення дотримав усіх визначених законом умов для отримання позитивного результату, суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення.
Водночас суд враховує, що згідно з п.4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує електронну пенсійну справу.
У цій справі для прийняття рішення за заявою позивача за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, рішенням якого відмовлено позивачу у призначенні пенсії. Тож дії зобов`язального характеру щодо зарахування стажу та призначення пенсії має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, яким у цьому випадку є Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.
Щодо вимоги про призначення пенсії у розмірі 80 відсотків заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону №1058-IV.
Позивач просить зобов`язати відповідача призначити йому пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 з урахуванням ст.8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», а саме у розмірі 80 відсотків заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до ст.40 Закону №1058-IV, з якої обчислюється пенсія.
Разом з тим, обчислення страхового стажу та визначення розміру пенсії є повноваженнями відповідача, які реалізовуються в процесі прийняття рішення про призначення пенсії. Оскільки призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідач ще не здійснив і, відповідно, розмір такої пенсії не визначав та оцінку відповідним обставинам не надавав, вимога про призначення пенсії саме у розмірі 80 відсотків заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до ст.40 Закону №1058-IV, є передчасною.
При цьому судовому захисту, відповідно до положень ст.5 Кодексу адміністративного судочинства України, підлягають лише порушені права та інтереси особи, тоді як захист права на майбутнє законодавством не передбачений. Питання про застосування ст.8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» та визначення розміру пенсії підлягає вирішенню відповідачем під час призначення позивачу пенсії, з урахуванням наданої у цьому рішенні правової оцінки щодо наявності у позивача пільгового стажу роботи повний робочий день на підземних роботах за Списком №1 не менше 15 років.
За наведеного правового регулювання та встановлених обставин справи суд приходить висновку, що позовна вимога про призначення пенсії у розмірі 80 відсотків заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до ст.40 Закону №1058-IV, задоволенню не підлягає у зв`язку з її передчасністю.
Будь-яких інших обставин, які б вимагали детальної відповіді або спростування, сторонами у заявах по суті справи не зазначено та з матеріалів справи судом не встановлено.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. А, згідно ч.1 ст.90 цього ж Кодексу, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню частково.
Щодо судового збору, то відповідно до ч.3 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України такий відшкодовується позивачу пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в :

позов задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 16.03.2026 №1339500019574 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (місцезнаходження: вул.Гната Чекірди, 10, м.Хмельницький, 29013; код ЄДРПОУ: 21318350) зарахувати ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_4 ) до загального страхового стажу та спеціального (пільгового) страхового стажу за Списком №1 період навчання у Червоноградському середньому професійно-технічному училищі №55 з 01.09.1991 по 09.12.1994, період служби у Збройних Силах України з 13.12.1994 по 20.06.1996 та період трудової діяльності у Відокремленому підрозділі «Шахта «Степова» Державного підприємства «Львіввугілля» з 01.10.2024 по 31.01.2026.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (місцезнаходження: вул.Гната Чекірди, 10, м.Хмельницький, 29013; код ЄДРПОУ: 21318350) призначити ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_4 ) пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до п.1 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 16.02.2026.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (місцезнаходження: вул.Гната Чекірди, 10, м.Хмельницький, 29013; код ЄДРПОУ: 21318350) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_4 ) судовий збір у сумі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Ланкевич А.З.