Справа № 683/696/26  
1-кп/683/216/2026

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2026 року м. Старокостянтинів

Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області 
в складі: головуючої – судді ОСОБА_1 
секретаря ОСОБА_2 
з участю прокурора ОСОБА_3 
обвинуваченого ОСОБА_4 
захисника ОСОБА_5 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Старокостянтинові кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Старокостянтинів Хмельницької області, українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, який не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого
в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.301-1, ч.1 ст.301 КК України
встановив:

Солдат ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем на посаді курсанта 2 навчальної роти 1 навчального батальйону школи індивідуальної підготовки військової частини НОМЕР_1 , відповідно до вимог ст.11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний неухильно додержуватись Конституції та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.
Однак, всупереч вищевказаним нормам, солдат ОСОБА_4 вчинив кримінальні правопорушення проти громадського порядку та моральності.
Так, солдат ОСОБА_4 , розуміючи норми міжнародної конвенції «Про запобігання обороту порнографічних видань, та торгівлі ними», а також ст.1, 2 Закону України «Про захист суспільної моралі» від 20.11.2003 № 1296-IV, обіг у будь - якій формі продукції порнографічного характеру в Україні заборонено, знаходячись за місцями свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_2 , діючи всупереч діючого законодавства, порушуючи існуючі норми у сфері культурного та духовного життя суспільства, його моральних засад щодо недопустимості демонстрації статевих органів, сексуальних відносин, які є неприйнятними з погляду суспільної моралі, загальновизнаних правил сором`язливості, прихованості відповідних стосунків від сторонніх осіб, призначені для збудження статевої пристрасті інших осіб, умисно в період часу з 27.03.2025 по 11.04.2025 (точного часу в ході досудового розслідування не встановлено) розповсюдив зображення порнографічного характеру, використовуючи належний йому мобільний телефон марки «Redmi Note 13 Pro», об`ємом 256 Gb., IMEI 1: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 , серійний номер НОМЕР_4 , із вмонтованою картою пам`яті марки «Goodram» 32 Gb., за допомогою мобільного застосунку «Telegram» в чат – боті «Давінчик» з доменного ім`я « ОСОБА_6 », надіславши їх під час переписки із ОСОБА_7 .
Крім цього, солдат ОСОБА_4 , розуміючи норми міжнародної конвенції «Про запобігання обороту порнографічних видань, та торгівлі ними», а також ст.ст. 1, 2 Закону України «Про захист суспільної моралі» від 20.11.2003 № 1296-IV, обіг у будь - якій формі продукції порнографічного характеру в Україні заборонено, а дитячою порнографією визнається зображення у будь - який спосіб дитини чи особи, яка виглядає як дитина, у реальному чи змодельованому відверто сексуальному образі та/або задіяної у реальній чи змодельованій відверто сексуальній поведінці, або будь - яке зображення статевих органів дитини в сексуальних цілях, у невстановлений досудовим розслідуванням період часу, знаходячись за місцями свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, із метою перегляду матеріалів порнографічного характеру, а саме фото продукції з ознаками дитячої порнографії, у невстановлений в ході досудового розслідування дату та час, завантажив їх із невстановленого в ході досудового розслідування Інтернет ресурсу, на належний йому мобільний телефон марки «Redmi Note 13 Pro», об`ємом 256 Gb., IMEI 1: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 , серійний номер НОМЕР_4 , із вмонтованою картою пам`яті марки «Goodram» 32 Gb., та зберігав їх до моменту проведення санкціонованого обшуку за адресою його проживання, тобто до 19.05.2025.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину визнав повністю, щиро розкаявся та пояснив, що дійсно за вищевказаних обставин вчинив вказані кримінальні правопорушення.
Обмежившись в судовому засіданні за згодою учасників судового провадження в порядку ст.349 КПК України показаннями обвинуваченого, який повністю визнав себе винним у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо вищевказаних фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, і вважає доведеним пред`явлене ОСОБА_4 обвинувачення. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності його позиції немає. Обвинуваченому роз`яснено, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. 
Таким чином, дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч.1 ст.301 КК України як розповсюдження зображень порнографічного характеру та за ч.1 ст.301-1 КК України як умисне зберігання дитячої порнографії без мети збуту чи розповсюдження. 
Призначаючи покарання ОСОБА_4 , суд виходить із положень, визначених в ст.50 КК України, за якою покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. 
Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. 
Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Загальні засади призначення покарання визначені у ст.65 КК України, згідно якої суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.
Відповідно до роз`яснень, даних у п.2 та п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», відповідно до п.1 ч.1 ст. 65 КК суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений
злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на ґрунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, у складі організованих груп чи за більш складних форм співучасті (якщо ці обставини не є кваліфікуючими ознаками), і менш суворого - особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.
У відповідності до практики Європейського суду з прав людини, складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним (справа «Скополла проти Італії» від 17.09.2009). Для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий і надмірний тягар для особи (справа «Ізмайлов проти росії» від 16.10.2008).
Призначаючи покарання, суд виходить з того, що відповідно до положень ст.12 КК України обвинувачений ОСОБА_4 вчинив один тяжкий злочин та один кримінальний проступок. 
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 раніше не судимий, виключно позитивно характеризується, на обліку у лікарів нарколога, психіатра не перебуває.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, зважаючи на положення ст. 67 КК України, не встановлено.
Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 у межах положень ст.66 КК України, суд визнає щире каяття, визнання вини та активне сприяння розкриттю злочину. При цьому, суд виходить з того, що обвинувачений під час судового розгляду справи повністю визнав свою вину, висловив щирий жаль з приводу скоєного та осуд своєї поведінки, надавав суду пояснення, вчиняв активні дії, спрямовані на досягнення мети слідства, встановлення обставин вчинення ним кримінального правопорушення. 
При призначенні покарання судом враховуються конкретні обставини справи, спричинені наслідки, поведінка обвинуваченого під час та після вчинення злочину, який визнав свою вину та щиро розкаявся, що, на думку суду, вказує на повне усвідомлення обвинуваченим вчиненого та обсягу завданої шкоди. 
Реалізуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, а також, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, має бути відповідним до скоєного, тобто необхідним та достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, а також для попередження вчинення нових злочинів самим обвинуваченим та іншими особами, суд приходить до висновку призначити ОСОБА_4 покарання у виді пробаційного нагляду, в межах строків, визначених санкціями ч.1 ст.301-1 та ч.1 ст.301 КК України. 
Призначення такого покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Судові витрати за проведення судової експертизи на суму 30753,30 грн в силу ст.124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.
Питання про долю речових доказів слід вирішити в порядку ст.100 КПК України. 
Керуючись ч.3 ст.349, ст.368-370, 373-376 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.301-1, ч.1 ст.301 КК України, та призначити йому покарання :
- за ч.1 ст.301-1 КК України у виді 3 років пробаційного нагляду з позбавленням права займатися діяльністю, пов`язаною з навчанням, вихованням та проведенням дозвілля дітей на строк два роки.
- за ч.1 ст.301 КК України у виді 1 року пробаційного нагляду.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 3 років пробаційного нагляду з позбавленням права займатися діяльністю, пов`язаною з навчанням, вихованням та проведенням дозвілля дітей на строк два роки.
Стягнути із ОСОБА_4 на корить держави 30753,30 грн судових витрат.
Речові докази:
2 DVD-R диски зберігати в матеріалах кримінального провадження; 
мобільний телефон марки Xiaomi моделі Redmi Note 13, який переданий на відповідальне зберігання до кімнати зберігання речових доказів ВП №1 Хмельницького РПУ ГУНП в Хмельницькій області, що по вул. Авіаторів, 2 м. Старокостянтинів, Хмельницької області, конфіскувати в дохід держави та скасувати накладений на нього арешт ухвалою слідчого судді Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 20 травня 2025 року.
ноутбук марки «ASUS», який переданий на відповідальне зберігання до кімнати зберігання речових доказів ВП №1 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області, що по вул. Авіаторів, 2 м. Старокостянтинів, Хмельницької області, повернути ОСОБА_4 та скасувати накладений на нього арешт ухвалою слідчого судді Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 20 травня 2025 року.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду через Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя