ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КІРОВОГРАДСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. В`ячеслава Чорновола, 29/32, м. Кропивницький, 25006, 
тел. (0522) 30-10-22, 30-10-23, код ЄДРПОУ 03499951,
e-mail: inbox@kr.arbitr.gov.ua, web: http://kr.arbitr.gov.ua

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2026 року		Справа № 912/1721/25	

Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Кузьміної Б.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні за участю секретаря судового засідання Поступайло К.Ю., прокурора Топонар Н.С. (у судовому засіданні з проголошення судового рішення участі не брала), представника відповідача Лисенка С.В. (у судовому засіданні з проголошення судового рішення участі не брав) за правилами загального позовного провадження справу №912/1721/25
за позовом першого заступника керівника Новоукраїнської окружної прокуратури
в інтересах держави в особі Кіровоградської обласної ради,
до відповідача - 1 Піщанобрідської спеціальної школи Кіровоградської обласної ради,
відповідача - 2 Товариства з обмеженою відповідальністю "Кіровоградська обласна енергопостачальна компанія"
про визнання недійсними додаткових угод, стягнення 23 365,93 грн,
ВСТАНОВИВ:
До Господарського суду Кіровоградської області надійшла позовна заява Першого заступника керівника Новоукраїнської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Кіровоградської обласної ради до Піщанобрідської спеціальної школи Кіровоградської обласної ради та Товариства з обмеженою відповідальністю "Кіровоградська обласна енергопостачальна компанія" з вимогами:
- визнати недійсними додаткові угоди № 2 від 31.01.2023, № 3 від 31.07.2023, № 4 від 01.08.2023, № 5 від 01.09.2023, № 8 від 30.11.2023 до Договору № 5-1068 від 29.12.2022 на постачання товару, укладеного між Піщанобрідською спеціальною школою Кіровоградської обласної ради та Товариством з обмеженою відповідальністю "Кіровоградська обласна енергопостачальна компанія", 
- стягнути з відповідача на користь обласного бюджету Кіровоградської обласної ради безпідставно надмірно сплачені бюджетні кошти в сумі 23 365,93 грн,
- покласти на відповідача судові витрати.
На обґрунтування позовних вимог прокурор зазначає, що при укладенні оскаржуваних додаткових угод, якими підвищено ціну предмета закупівлі, сторонами Договору не дотримано вимог частини 3 статті 632 ЦК України, підпункту 2 пункту19 Особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України "Про публічні закупівлі", на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.2022 № 1178, а також умов договору щодо належного документального підтвердження зміни ціни товару.
Підставами звернення з даним позовом прокурор зазначив, що орган, уповноважений державою на здійснення відповідних функцій у спірних правовідносинах, не вжив заходів на усунення порушень.
Ухвалою від 27.06.2025 суд відкрив провадження у справі № 912/1721/25 за правилами загального позовного провадження, призначив підготовче засідання.
01.07.2025 позивач подав до суду заяву, в якій повідомив, що підтримує позовну заяву в повному обсязі, розгляд справи просить проводити без участі його представника.
10.07.2025 відповідач-2 подав до суду відзив на позовну заяву, а також заяву про зупинення провадження у справі № 912/1721/25.
На обґрунтування відзиву відповідач-2 зазначив, що наданий експертний висновок торгово-промислової палати, що містить інформацію щодо коливання ціни електроенергії на ринку, згідно з умовами Договору, тому ним дотримано вимоги Договору щодо зміни ціни в повному обсязі. Відповідач зазначає позицію, що установивши недійсність Договору згідно з ч. 1 ст. 216 ЦК України, суд повинен не тільки зобов`язати відповідача повернути позивачеві майно, але й стягнути з останнього (в тому числі за рахунок бюджету) на користь відповідача сплачені за майно кошти. Інше застосування ч. 1 ст. 216 ЦК України не можна вважати справедливим стосовно обох його сторін. Також відповідач-2 вважає, що позивачем жодних належних та допустимих доказів щодо факту порушення договірних відносин з боку відповідача надано не було, обставини, яким позивач обґрунтовує заявлені вимоги, лежать у площині припущень та його власних міркувань. Відповідач-2 вважає, що обставини, на які послався прокурор при зверненні до суду, не свідчать про порушення інтересів держави, в розумінні приписів правових норм Конституції України та Закону України "Про прокуратуру", за такого відсутні підстави вважати, що позов прокурора у даній справі має на меті захист інтересів держави. 
17.07.2025 прокурор подав до суду відповідь на відзив відповідача-2.
На обґрунтування відповіді на відзив прокурор зазначив, що постачальником при ініціюванні зміни ціни за одиницю товару додатковими угодами № 2, 3, 4, 5, 8 не надано належних підтверджуючих документів щодо наявності коливання ціни на ринку, а ті, що надані, не відображають інформацію про зміну ціни на електричну енергію на ринку у відповідний період.
21.07.2025 прокурор подав до суду заперечення на клопотання відповідача-2 про зупинення провадження у справі.
22.07.2025відповідач-2 подав до суду заперечення (на відповідь на відзив) прокурора, у яких просить у задоволенні позовної заяви прокурора відмовити повністю.
На обґрунтування заперечень відповідач-2 вказує, що позивач не доводить порушення інтересів держави, позов зводиться лише до цитування статей законодавства про закупівлі та довільне залучення до матеріалів справи висновків Верховного Суду.
Протокольною ухвалою від 05.08.2025 на підставі ст. 183 ГПК України оголошено перерву у підготовчому засіданні до 14.08.2025.
Ухвалою від 14.08.2025 суд зупинив провадження у справі № 912/1721/25 до закінчення касаційного перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 920/19/24.
12.02.2026 до господарського суду надійшло клопотання прокурора про відновлення провадження у справі (у порядку ст. 230 ГПК України) від 10.02.2026 № 53-692ВИХ-26.
Ухвалою від 24.02.2026 суд поновив провадження у справі № 912/1721/25, підготовче засідання у справі призначив на 26.02.2026.
Ухвалою від 26.02.2026 продовжив строк підготовчого провадження у справі № 912/1721/25 на 30 днів, закрив підготовче провадження у справі № 912/1721/25 та призначив справу до судового розгляду на 26.03.2026.
Судове засідання 26.03.2026 не відбулось у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді.
У зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді Кабакової В.Г., у провадженні якої перебувала справа № 912/1721/25, за розпорядженням керівника апарату господарського суду № 30 від 07.04.2026 здійснено повторний автоматизований розподіл справи № 912/1721/25, за результатами якого справу передано судді Кузьміній Б.М.
Ухвалою від 07.04.2026 справу № 912/1721/25 прийнято до свого провадження судом у складі судді Кузьміної Б.М. та призначено судове засідання у справі № 912/1721/25 на 21.04.2026.
Ухвала від 07.04.2026 вручена учасникам справи доставленням в Електронний кабінет 07.04.2026, що підтверджується довідками про доставку електронного листа (а.с. 238-241).
У судовому засіданні 21.04.2026 прокурор позовні вимоги підтримала і просила їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві та відповіді на відзив.
Представник відповідача-2 проти позовних вимог заперечував з підстав, наведених у відзиві та запереченнях.
Інші учасники справи представників у судове засідання не направили, причин неявки не повідомили, про дату, час і місце розгляду справи були належно повідомлені.
У заяві від 01.07.2025 позивач просив розгляд справи проводити без участі його представника.
За пунктом 1 частини 3 статті 202 ГПК України, у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи.
На підставі зазначеного суд розглянув справу за відсутності представників позивача та відповідача-1.
У судовому засіданні 21.04.2026 суд на підставі статті 219 ГПК України відклав ухвалення і проголошення судового рішення до 28.04.2026.
28.04.2026 у судовому засіданні з проголошення судового рішення учасники справи участі не брали, про дату, час і місце його проведення були належно повідомлені доставленням ухвали-повідомлення від 21.04.2026 до електронних кабінетів у підсистемі "Електронний суд" (а.с. 245-248).
28.04.2026 суд ухвалив рішення у справі, підписав його вступну та резолютивну частини.

Ухвалюючи рішення по суті спору між сторонами, суд виходив з повно і всебічно з`ясованих обставин справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень проти таких вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Зокрема, розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення присутніх в засіданні суду прокурора та представника відповідача-2, дослідивши в судовому засіданні докази у справі, суд установив такі обставини, які є предметом доказування.
29.12.2022 за результатами публічної закупівлі між Піщанобрідською спеціальною школою Кіровоградської обласної ради (далі - Споживач) та ТОВ "Кіровоградська обласна енергопостачальна компанія" (далі - Постачальник) укладено Договір № 5-1068 про постачання електричної енергії споживачу (далі - Договір, а.с. 45-49), відповідно до пункту 2.1. якого Постачальник зобов`язується поставити Споживачу у 2023 році електричну енергію (код за ДК 021:2015:09310000-5 - Електрична енергія) в кількості 81850 кВт/год на суму 501904,20 грн, як різновид товарної продукції, а також послуги пов`язані з її постачанням в розумінні пункту 34 статті 1 ЗУ "Про публічні закупівлі", для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач зобов`язується прийняти та оплатити вартість використаної електричної енергії та здійснити інші платежі згідно з умовами, що визначені Договором.
Відповідно до пункту 2.2. Договору обсяги закупівлі товару можуть бути зменшені залежно від реального фінансування видатків Споживача.
Договір набирає чинності з 01 січня 2023 року і діє по 31 грудня 2023 року, а в частині розрахунків до повного їх завершення (пункт 13.1. Договору).
Згідно з пунктом 13.2. Договору Постачальник зобов`язаний письмово повідомляти Споживача про зміну будь - яких умов Договору та про можливість припинення дії договору без сплати будь - яких штрафних санкцій чи іншої фінансової компенсації, якщо Споживач не приймає нові умови. 
Якщо інше прямо не передбачено Договором або чинним законодавством, зміни до інших умов Договору можуть бути внесені тільки за домовленістю Сторін, яка оформлюється додатковою угодою до Договору.
Усі повідомлення за цим Договором вважаються зробленими належним чином, якщо вони здійснені в письмовій формі та надіслані рекомендованим листом, вручені кур`єром або особисто за зазначеними в цьому Договорі адресами Сторін. Датою отримання таких повідомлень буде вважатися дата їх особистого вручення або дата поштового штемпеля відділу зв`язку одержувача.
Істотні умови договору не можуть змінюватись після його підписання до виконання зобов`язань Сторонами в повному обсязі, крім випадків:
13.6.1. Зменшення обсягів закупівлі, зокрема, з урахуванням фактичного обсягу видатків замовника.
13.6.2. Збільшення ціни за одиницю товару пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в даному Договорі. Сторони погоджуються, що збільшення ціни за одиницю товару здійснюється з обов`язковим дотриманням вимог законодавства.
Сторони погоджуються та допускають, що документальним підтвердженням коливання ціни товару на ринку є експертні висновки уповноважених органів, сформовані на підставі інформації, розміщеної на офіційному вебсайті ДП "Оператор ринку".
У разі настання обставин, визначених пунктом 13.6.2 Постачальник письмово звертається до Споживача та направляє проект додаткової угоди щодо внесення змін до Договору з відповідним обґрунтуванням (пункт 13.6.2.2. Договору).
Якщо зміна ціни за одиницю товару в договорі вже проводилась, то наступна зміна здійснюється на підставі інформації щодо середньозваженої ціни товару на РДН ОЕС України на дату, що відповідає останній зміні та на дату нового звернення щодо зміни ціни за одиницю товару по договору (пункт 13.6.2.3 Договору).
Договір підписано та скріплено печатками сторін.
Пунктами 1, 3, 4 Додатку № 1 "Комерційна пропозиція" до Договору передбачено, що ціна за одиницю товару для споживача складає: 5,11 грн/кВт/год без ПДВ і 6,132 грн/кВт/год з ПДВ; загальний обсяг постачання електричної енергії становить: 81 850 кВт/год. Комерційну пропозицію підписано та скріплено печатками сторін (а.с. 50). 
Додатком № 2 до Договору Сторони погодили Перелік об`єктів споживача (а.с. 51).
02.01.2023 між Постачальником та Споживачем було укладено Додаткову угоду № 1 до Договору, у якій, зокрема, сторони установили, що вартість договору становить - 501 904,20 грн з ПДВ. На дату укладення договору бюджетні зобов`язання виникають в межах кошторисних призначень, які складають 472 500,00 грн. Угоду підписано та скріплено печатками сторін (а.с. 52).
09.01.2023 Постачальник звернувся до Споживача з листом № 159 від 09.01.2023 щодо зміни ціни за одиницю товару, в якому Постачальник зазначив, що для підтвердження коливання закупівельної вартості електричної енергії на організованих сегментах ринку електричної енергії надасть експертний висновок наданий Кіровоградською регіональною ТПП (а.с. 62).
31.01.2023 між Постачальником та Споживачем було укладено Додаткову угоду № 2 до Договору, за якою, зокрема, ціну за 1 кВт/год електричної енергії за період з 01.02.2023 по 31.07.2023 збільшено до 5,11 грн/кВт/год без ПДВ і 6,276 грн/кВт/год з ПДВ. Угоду підписано та скріплено печатками сторін (а.с. 53).
10.07.2023 Постачальник звернувся до Споживача з листом № 281 від 10.07.2023 щодо зміни ціни за одиницю товару, у якому Постачальник зазначає, що для підтвердження зростання середньозваженої ціни на РДН ОЕС надасть експертний висновок, виданий Кіровоградською регіональною ТПП (а.с. 63).
31.07.2023 між Постачальником та Споживачем було укладено Додаткову угоду № 3 до Договору, за якою, зокрема, ціну за 1 кВт/год електричної енергії збільшено до 5,28485 грн/кВт/год без ПДВ і 6,34182 грн/кВт/год з ПДВ. Угоду підписано та скріплено печатками сторін (а.с. 54).
01.08.2023 між Постачальником та Споживачем було укладено Додаткову угоду № 4 до Договору, за якою ціну за 1 кВт/год електричної енергії збільшено до 5,48 грн/кВт/год без ПДВ і 6,576 грн/кВт/год з ПДВ. Угоду підписано та скріплено печатками сторін (а.с. 55).
09.08.2023 Постачальник звернувся до Споживача з листом № 296 від 09.08.2023 щодо зміни ціни за одиницю товару, у якому Постачальник зазначає, що для підтвердження зростання середньозваженої ціни на РДН ОЕС надасть експертний висновок, виданий Кіровоградською регіональною ТПП (а.с. 64).
01.09.2023 між Постачальником та Споживачем було укладено Додаткову угоду № 5 до Договору, за якою ціну за 1 кВт/год електричної енергії збільшено до 5,96 грн/кВт/год без ПДВ і 7,152 грн/кВт/год з ПДВ. Угоду підписано сторонами та скріплено печатками (а.с. 56).
05.10.2023 Постачальник звернувся до Споживача з листом № 321 від 05.10.2023 щодо зміни ціни за одиницю товару, у якому Постачальник зазначає, що для підтвердження зростання середньозваженої ціни на РДН ОЕС надасть експертний висновок, виданий Кіровоградською регіональною ТПП (а.с. 66).
07.11.2023 Постачальник звернувся до Споживача з листом № 355 від 07.11.2023 щодо зміни ціни за одиницю товару, у якому Постачальник зазначає, що для підтвердження зростання середньозваженої ціни на РДН ОЕС надасть експертний висновок, виданий Кіровоградською регіональною ТПП (а.с. 67).
28.11.2023 між Постачальником та Споживачем було укладено Додаткову угоду № 6 до Договору, у якій Сторони встановили, що на дату укладання Договору бюджетні зобов`язання виникають в межах кошторисних призначень, які складають 297 500,00 грн. Угоду підписано сторонами та скріплено печатками (а.с. 57).
30.11.2023 між Постачальником та Споживачем було укладено Додаткову угоду № 7 до Договору, у якій Сторони встановили, що на дату укладання Договору бюджетні зобов`язання виникають в межах кошторисних призначень, які складають 237 500,00 грн. Угоду підписано сторонами та скріплено печатками (а.с. 58).
30.11.2023 між Постачальником та Споживачем було укладено Додаткову угоду № 8 до Договору, за якою, зокрема, ціну за 1 кВт/год електричної енергії збільшено до 6,151 грн/кВт/год без ПДВ і 7,3812 грн/кВт/год з ПДВ. Угоду підписано сторонами та скріплено печатками (а.с. 59).
04.12.2023 між Постачальником та Споживачем було укладено Додаткову угоду № 9 до Договору, у якій Сторони встановили, що на дату укладання Договору бюджетні зобов`язання виникають в межах кошторисних призначень, які складають 227 500,00 грн. Угоду підписано сторонами та скріплено печатками (а.с. 60).
07.12.2023 між Постачальником та Споживачем було укладено Додаткову угоду № 10 до Договору, у якій Сторони встановили, що на дату укладання Договору бюджетні зобов`язання виникають в межах кошторисних призначень, які складають 207 500,00 грн (а.с. 61).
На виконання умов Договору Постачальником було поставлено Споживачу 30 028 кВт/год електричної енергії на загальну суму 207 498,49 грн, що підтверджується актами прийому-передачі електричної енергії: акт № 305001068/1/1 за січень 2023 на суму 968,86 грн; акт № 305001068/2/1 за лютий 2023 на суму 1 311,68 грн; акт № 305001068/3/1 за березень 2023 на суму 5 064,73 грн; акт № 305001068/4/1 за квітень 2023 на суму 7 085,60 грн; акт № 305001068/5/1 за травень 2023 на суму 29 829,83 грн; акт № 305001068/6/1 за червень 2023 на суму 11 786,33 грн; акт № 305001068/7/1 за липень 2023 на суму 2 961,62 грн; акт № 305001068/8/1 за серпень 2023 на суму 2 452,85 грн; акт № 305001068/9/1 за вересень 2023 на суму 28 836,86 грн; акт № 305001068/10/1 за жовтень 2023 на суму 33 886,18 грн; акт № 305001068/11/1 за листопад 2023 на суму 46 752,52 грн; акт № 305001068/12/1 за грудень 2023 на суму 36 561,43 грн (а.с. 72 - 83).
На виконання умов Договору Споживач сплатив Постачальнику 207 498,49 грн, що підтверджується: платіжним дорученням № 41 від 16.02.2023 на суму 968,86 грн, платіжною інструкцією № 62 від 08.03.2023 на суму 1 311,68 грн, платіжною інструкцією № 151 від 11.04.2023 на суму 5 064,73 грн, платіжною інструкцією № 249 від 10.05.2023 на суму 7 085,60 грн, платіжною інструкцією № 370 від 09.06.2023 на суму 29 829,83 грн, платіжною інструкцією № 403 від 10.07.2023 на суму 11 786,33 грн, платіжною інструкцією № 431 від 07.08.2023 на суму 2 961,62 грн, платіжною інструкцією № 463 від 08.09.2023 на суму 2 452,85 грн, платіжною інструкцією № 570 від 03.10.2023 на суму 28 836,86 грн, платіжною інструкцією № 670 від 08.11.2023 на суму 33 886,18 грн, платіжною інструкцією № 767 від 11.12.2023 на суму 46 752,52 грн, платіжною інструкцією № 845 від 26.12.2023 на суму 36 561,43 грн (а.с. 83-83М).
З матеріалів справи убачається, що обставини передачі електричної енергії та оплати вказаних сум визнаються сторонами та не заперечуються ними.

Ухвалюючи рішення по суті спору між сторонами, суд виходить з такого.

Щодо підстав для представництва прокурором інтересів держави у спірних правовідносинах.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює, зокрема, представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
На підставі частин 1, 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" представництво прокурором інтересів держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист таких інтересів, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво інтересів держави в суді за одночасної наявності двох елементів: порушення або загрози порушення інтересів держави та нездійснення чи неналежного здійснення захисту таких інтересів відповідним суб`єктом владних повноважень, а також у разі його відсутності.
Згідно з частинами 3-4 статті 53 Господарського процесуального кодексу України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, передбачені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також указує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.
У рішенні № 3-рп/99 від 08.04.99 Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття "інтереси держави", висловив позицію про те, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (п. 3 мотивувальної частини).
Оскільки "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.
"Інтереси держави" охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду в кожному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація "інтересів держави", особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора із захисту суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно.
Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 806/1000/17, від 19.09.2019 у справі № 815/724/15, від 28.01.2021 у справі № 380/3398/20, від 05.10.2021 у справі № 380/2266/21, від 02.12.2021 у справі № 320/10736/20 та від 23.12.2021 у справі № 0440/6596/18.
Фінансування закупівлі, проведеної Піщанобрідською спеціальною школою Кіровоградської обласної ради, здійснювалося за рахунок коштів обласного бюджету.
Відповідно до статті 142 Конституції України, частини 3 статті 16 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад.
Згідно з частинами 1-2 статті 5 Бюджетного кодексу України, бюджетна система України складається з державного бюджету та місцевих бюджетів. Місцевими бюджетами є бюджет Автономної Республіки Крим, обласні, районні бюджети та бюджети місцевого самоврядування.
Частиною 5 статті 64 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначено, що видатки місцевого бюджету здійснюються із загального та спеціального фондів місцевого бюджету відповідно до вимог Бюджетного кодексу України та закону про Державний бюджет України.
Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 7 Бюджетного кодексу України, бюджетна система України ґрунтується на таких принципах: ефективності та результативності - при складанні та виконанні бюджетів усі учасники бюджетного процесу мають прагнути досягнення цілей, запланованих на основі національної системи цінностей і завдань інноваційного розвитку економіки, шляхом забезпечення якісного надання публічних послуг при залученні мінімального обсягу бюджетних коштів та досягнення максимального результату при використанні визначеного бюджетом обсягу коштів.
Згідно з положеннями статті 22 Бюджетного кодексу України, розпорядники бюджетних коштів, що уповноважені на отримання бюджетних асигнувань, взяття бюджетних зобов`язань та здійснення видатків бюджету, зобов`язані ефективно та раціонально використовувати бюджетні кошти, чим сприяти недопущенню порушень інтересів держави у бюджетній сфері.
Відповідно до статті 26 Бюджетного кодексу України контроль за дотриманням бюджетного законодавства спрямований на забезпечення ефективного і результативного управління бюджетними коштами та здійснюється на всіх стадіях бюджетного процесу його учасниками відповідно до цього Кодексу та іншого законодавства, а також забезпечує, зокрема, досягнення економії бюджетних коштів, їх цільового використання, ефективності і результативності в діяльності розпорядників бюджетних коштів шляхом прийняття обґрунтованих управлінських рішень.
За висновками Верховного Суду, викладеними у підпункту 6.45 постанови від 16.05.2021 у справі № 910/11847/19, правовий статус розпорядників бюджетних коштів, їх повноваження та відповідальність визначені положеннями Бюджетного кодексу України (далі - БК України) та підзаконними нормативно правовими актами, зокрема, постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2002 № 228, якою затверджено Порядок складання, розгляду, затвердження та основні вимоги до виконання кошторисів бюджетних установ (далі - Порядок).
Абзацами 1, 2 пункту 5 Порядку визначено, зокрема, що установам можуть виділятися бюджетні кошти тільки за наявності затверджених кошторисів, планів асигнувань загального фонду бюджету, планів надання кредитів із загального фонду бюджету, планів спеціального фонду. Установи мають право брати бюджетні зобов`язання витрачати бюджетні кошти на цілі та в межах, установлених затвердженими кошторисами, планами асигнувань загального фонду бюджету, планами надання кредитів із загального фонду бюджету, планами спеціального фонду.
За змістом абзацу 2 пункту 43 Порядку розпорядники мають право провадити діяльність виключно в межах бюджетних асигнувань, затверджених кошторисами, планами асигнувань загального фонду бюджету, планами надання кредитів із загального фонду бюджету, планами спеціального фонду.
Ураховуючи наведене, підприємство у спірних правовідносинах діє як розпорядник бюджетних коштів нижчого рівня (отримувач бюджетних коштів) та є замовником товару (електричної енергії) в обсязі та в межах видатків, що визначені обласною радою (розпорядником бюджетних коштів вищого рівня).
Згідно з частиною 4 статті 48 БК України зобов`язання, взяті учасником бюджетного процесу без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом та законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет), не вважаються бюджетними зобов`язаннями (крім витрат, що здійснюються відповідно до частини шостої цієї статті) і не підлягають оплаті за рахунок бюджетних коштів.
У даному випадку органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, виступає Кіровоградська обласна рада.
Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 143 Конституції України, територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування, зокрема, управляють майном, що є в комунальній власності.
Згідно з частинами 1, 4, 8 статті 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження. Право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб`єктів.
Кіровоградська обласна рада - представницький орган місцевого самоврядування, який наділений правом представляти інтереси територіальної громади, приймати від її імені рішення та здійснювати в її інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування.
Відповідно до Статуту Піщанобрідської спеціальної школи Кіровоградської обласної ради, затвердженого розпорядженням голови Кіровоградської обласної ради № 354-з від 28.10.2020 (далі - Статут), засновником останньої є Кіровоградська обласна рада (пункт 1.4 розділу І Статуту).
Піщанобрідська спеціальна школа належить до об`єктів комунальної власності і користується майном, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ і міст області (пункт 1.4 розділу І Статуту).
Фінансово - господарська діяльність спеціальної школи здійснюється на основі її кошторису за рахунок коштів обласного бюджету (пункт 13.1 Статуту).
Джерелами формування кошторису спеціальної школи є: кошти обласного бюджету, кошти фізичних, юридичних осіб, благодійні внески фізичних і юридичних осіб (пункт 13.2 Статуту).
Майно спеціальної школи належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ і міст області на правах оперативного управління.
Здійснюючи оперативне управління, спеціальна школа володіє, користується та розпоряджається рухомим і нерухомим майном за узгодженням із Кіровоградською обласною радою у порядку та у межах, встановлених чинним законодавством України та нормативними актами Кіровоградської обласної ради (пункт 12.2 Статуту).
На запит Новоукраїнської окружної прокуратури, у листі № 01-15/252 від 20.03.2025 Управління державної казначейської служби України у Добровеличківському районі Кіровоградської області повідомило, що джерелом фінансування закупівлі постачання електричної енергії № UA-2022-12-05-008437-a є кошти Кіровоградського обласного бюджету (а.с. 122).
З огляду на викладене убачається, що Кіровоградська обласна рада, в першу чергу як представник інтересів громад області, а також як засновник відповідача-1, яка фінансує і контролює діяльність цього комунального закладу, а також зобов`язана контролювати виконання обласного бюджету, зокрема законність та ефективність використання закладом коштів цього бюджету за договорами про закупівлю товарів, уповноважена на вжиття заходів представницького характеру щодо захисту інтересів територіальних громад області, інтереси яких є складовою інтересів держави, пов`язаних із законним та ефективним витрачанням коштів місцевого бюджету, а тому є належним позивачем у цій справі.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21.06.2023 у справі № 905/1907/21 сформувала правові висновки про застосування вимог статті 23 Закону України "Про прокуратуру" в частині підстав для представництва прокурором інтересів держави.
Велика Палата Верховного Суду зазначила, що у випадку, коли держава вступає в цивільні правовідносини, вона має цивільну правоздатність нарівні з іншими їх учасниками. Держава набуває і здійснює цивільні права й обов`язки через відповідні органи, які діють у межах їхньої компетенції. Тому у відносинах, у які вступає держава, органи, через які вона діє, не мають власних прав та обов`язків, а наділені повноваженнями (компетенцією) представляти державу у відповідних правовідносинах. Тобто під час розгляду справи в суді фактичною стороною у спорі є держава, навіть якщо позивач визначив стороною у справі певний орган.
З метою встановлення наявності підстав для вжиття заходів представницького характеру, Новоукраїнська окружна прокуратура 13.03.2025 за № 53-1410вих-25 звернулася до обласної ради з відповідним листом (а.с. 115-118).
У листі № 2411-25 від 24.03.2025 Кіровоградська обласна рада повідомила, що не вживала заходів для усунення порушень законодавства та інтересів держави та не заперечує щодо скерування такого позову до суду прокурором (а.с. 119).
Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.
Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.
Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого не звернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.
На виконання вимог частини 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" Новоукраїнська окружна прокуратура 17.06.2025 направила Кіровоградській обласній раді повідомлення в порядку частини 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" № 53-3103вих-25 від 17.06.2025.
Наведені обставини свідчать про об`єктивну наявність передбачених статтею 131-1 Конституції України, статтею 23 Закону України "Про прокуратуру" виключних підстав для реалізації прокурором представницьких повноважень в інтересах держави у спірних правовідносинах шляхом звернення до суду із даним позовом.
Вказані обставини спростовують твердження відповідача-2 щодо відсутності підстав для представництва прокурором інтересів держави у справі.
Наявність підстав для представництва прокурором інтересів держави у даному спорі не оскаржена на підставі абзацу 3 частини 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру".

Розглядаючи спір по суті, господарський суд ураховує таке.
Відповідно до статей 11, 509, 526 Цивільного кодексу України, договір є підставою виникнення зобов`язань, які мають виконуватись належним чином відповідно до договору та закону.
Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Абзацом 2 частини 3 статті 6 Цивільного кодексу України встановлено, що сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.
Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, встановлені у статті 203 Цивільного кодексу України, відповідно до якої зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх і непрацездатних дітей.
Відповідно до частин 1, 3 статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Згідно з абзацом 1 частини 1 статті 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.
Правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави та територіальної громади встановлює Закон України від 25.12.2015 № 922-VIII "Про публічні закупівлі".
Договір № 5-1068 від 29.12.2022 про постачання електричної енергії споживачу укладено відповідно до Закону України "Про публічні закупівлі", частина 1 статті 41 якого передбачає, що договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного та Господарського кодексів України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.
Статтею 5 Закону України "Про публічні закупівлі" визначено, що закупівлі здійснюються за такими принципами: добросовісна конкуренція серед учасників; максимальна економія та ефективність та пропорційність; відкритість та прозорість на всіх стадіях закупівель; недискримінація учасників та рівне ставлення до них; об`єктивне та неупереджене визначення переможця процедури закупівлі/спрощеної закупівлі; запобігання корупційним діям і зловживанням.
У частині 4 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" визначено, що умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції/пропозиції за результатами електронного аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі/спрощеної закупівлі або узгодженої ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури, крім випадків визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті та/або випадків перерахунку ціни за результатами електронного аукціону в бік зменшення ціни тендерної пропозиції/пропозиції учасника без зменшення обсягів закупівлі.
Частина 5 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" передбачає, що істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, наведених у пунктах 1-8 зазначеної норми.
Відповідно до пункту 2 частини 5 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків: збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю/внесення змін до такого договору щодо збільшення ціни за одиницю товару. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії.
Відповідно до пунктів 3-7 розділу X "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про публічні закупівлі" на період дії правового режиму воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 2102-IX, та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування особливості здійснення закупівель товарів, робіт та послуг для замовників, передбачених цим Законом (далі - Особливості), визначаються Кабінетом Міністрів України із забезпеченням захищеності таких замовників від воєнних загроз та з дотриманням вимог, встановлених пунктом 3-8 цього розділу.
Постановою Кабінету Міністрів України № 1178 від 12.10.2022 затверджено Особливості здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України "Про публічні закупівлі", на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування, які встановлюють порядок та умови здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України "Про публічні закупівлі", із забезпеченням захищеності таких замовників від воєнних загроз на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування.
Пунктом 19 Особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України "Про публічні закупівлі", на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 2022 № 1178 визначено, що істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, перелік яких наведено в даному пункті.
Зокрема, підпунктом 2 пункту 19 Особливостей передбачено погодження зміни ціни за одиницю товару в договорі про закупівлю у разі коливання ціни такого товару на ринку, що відбулося з моменту укладення договору про закупівлю або останнього внесення змін до договору про закупівлю в частині зміни ціни за одиницю товару. Зміна ціни за одиницю товару здійснюється пропорційно коливанню ціни такого товару на ринку (відсоток збільшення ціни за одиницю товару не може перевищувати відсоток коливання (збільшення) ціни такого товару на ринку) за умови документального підтвердження такого коливання та не повинна призвести до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю на момент його укладення.
Постанова Кабінету Міністрів України № 1178 від 12.10.2022 не передбачає внесення змін до Закону України "Про публічні закупівлі", а лише встановлює певні особливості щодо процедури здійснення публічних закупівель під час дії воєнного стану (постанови Верховного Суду від 18.06.2024 у справі № 922/2595/23, від 01.10.2024 у справі № 918/779/23).
Верховний Суд у постанові від 28.08.2024 у справі № 918/694/23 вказав, що постанова Кабінету Міністрів України № 1178 від 12.10.2022 деталізує випадки для можливості зміни сторонами правочину ціни договору в порядку пункту 2 частини 5 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі", та не встановлює іншого алгоритму розрахунку процентного співвідношення ціноутворення, передбаченого даною нормою.
Як виснував Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі № 916/747/24 у постанові від 06.02.2025, метою Закону України "Про публічні закупівлі" є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобіганні проявам корупції в цій сфері та розвитку добросовісної конкуренції, оскільки продавці з метою перемоги можуть під час проведення процедури закупівлі пропонувати ціну товару, яка нижча за ринкову, а в подальшому, після укладення договору про закупівлю, вимагати збільшити цю ціну, мотивуючи коливаннями ціни такого товару на ринку (постанови Верховного Суду: від 10.12.2024 у справі № 924/413/24, від 15.10.2024 у справі № 918/18/24, від 08.10.2024 у справі № 918/728/23.
Отже, під час дії договору про закупівлю сторони можуть неодноразово змінювати ціну товару в бік збільшення за наявності умов, встановлених у статті 652 Цивільного кодексу України та пункту 2 частини 5 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі", проте загальне збільшення такої ціни не повинно перевищувати 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами при укладенні договору за результатами процедури закупівлі.
Верховний Суд у постанові від 07.12.2022 у справі № 927/189/22 звертає увагу, що передбачена частиною 5 статті 41 Закону "Про публічні закупівлі" можливість змінити умови укладеного договору шляхом збільшення ціни за одиницю товару до 10 % має на меті запобігання ситуаціям, коли внаслідок істотної зміни обставин укладений договір стає вочевидь невигідним для постачальника. Разом з тим, ця норма застосовується, якщо відбувається значне коливання (зростання) ціни на ринку, яке робить для однієї сторони договору його виконання вочевидь невигідним, збитковим. Тому документи щодо коливання ціни повинні підтверджувати, чому відповідне підвищення цін на ринку зумовлює неможливість виконання договору по ціні запропонованій замовнику на тендері та/або чому виконання укладеного договору стало для постачальника вочевидь невигідним.
Також у постанові Верховного Суду від 16.02.2023 у справі № 903/366/22 зроблено висновок, що при зверненні до замовника з пропозиціями підвищити ціну, постачальник має обґрунтувати, чому таке підвищення цін на ринку зумовлює неможливість виконання договору по ціні, запропонованій замовнику на тендері, навести причини, через які виконання укладеного договору стало для постачальника вочевидь невигідним. Крім того, постачальник також має довести, що підвищення ціни є непрогнозованим (його неможливо було передбачити і закласти в ціну товару на момент подання постачальником тендерної пропозиції).
Верховним Судом у постанові від 06.02.2025 у справі № 916/747/24 наведено висновки про те, що під коливанням ціни необхідно розуміти зміну за певний період часу ціни товару на ринку чи то в сторону зменшення, чи в сторону збільшення. І таке коливання має відбуватись саме в період укладання договору і до внесення відповідних змін до нього. Водночас, на підтвердження факту коливання ціни на товар, у документі, який видає компетентна організація, має бути зазначена діюча ринкова ціна на товар і її порівняння з ринковою ціною станом на дату, з якої почали змінюватися ціни на ринку, як у бік збільшення, так і у бік зменшення (тобто наявності коливання). Необхідність зазначення такої інформації зумовлюється також тим, що у випадку коливання цін зміни до договору про закупівлю вносяться з урахуванням показників коливання цін, що стали підставою для здійснення попередніх змін до договору. Кожна зміна до договору має містити окреме документальне підтвердження.
Документ про зміну ціни повинен містити належне підтвердження, викладених в ньому даних, проведених досліджень коливання ринку, джерел інформації тощо (постанова Верховного Суду від 13.10.2020 у справі № 912/1580/18).
Сам факт збільшення ціни товару на ринку не обов`язково тягне за собою підвищення ціни на аналогічний товар, який є предметом договору. Умовою такого підвищення обов`язково є неможливість спрогнозувати таке підвищення та закласти відповідні ризики при формуванні тендерної пропозиції (постанова Верховного Суду у справі № 910/13579/23 від 02.07.2024).
За приписами частини 4 статті 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
З матеріалів справи убачається, що оскаржені додаткові угоди № 2, 3, 4 до Договору, якими підвищено вартість товару, укладено з посиланням на пункт 2 частини 5 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" на підставі звернення Постачальника, у зв`язку з коливання цін на ринку електричної енергії.
В оспорюваних Додаткових угодах, на підтвердження коливання ціни товару на ринку, сторони зазначали експертні висновки Кіровоградської регіональної торгово-промислової палати № В-18/5 від 31.01.2023, № В-251/33 від 31.07.2023, № В-298/37 від 31.08.2023, № В-432 від 30.11.2023, що містяться в матеріалах справи (а.с. 68-71).
Зокрема, експертом у висновку № В-18/5 від 31.01.2023 (а.с. 71), за завданням замовника ТОВ "КОЕК", установлено як змінилася ціна за 29 днів грудня 2022 року станом на 29.12.2022 (3 339,46 грн за 1 МВт.год) у порівнянні з 31 днем січня 2023 року станом на 31.01.2023 (3 466,83 грн за 1 МВт.год) та визначено відсоток коливання ціни у розмірі 3,8141 %, тобто, здійснено порівняння ціни з періодом, що передував даті укладення Договору (29.12.2022).
Вказане суперечить правилам підпункту 2 пункту 19 Особливостей, що можливість зміни ціни у договорі допустима у разі коливання ціни такого товару на ринку, що відбулося з моменту укладення договору про закупівлю або останнього внесення змін до договору про закупівлю в частині зміни ціни за одиницю товару.
Відсутність у висновку дослідження коливання цін саме у період з 29.12.2022 до 31.01.2023, необхідному для оцінки перед збільшенням ціни, вказує на те, що він не підтверджує коливання ціни у відповідному періоді.
За інформацією, яка розміщена на офіційному вебсайті ДП "Оператор ринку" (https://www.oree.com.ua/), середньозважена ціна на електричну енергію на РДН по ОЕС України за період з 29.12.2022 до 31.01.2023 змінювалась таким чином: 29.12.2022 - 3 403,84 грн/Мвт за год, 30.12.2022 - 3 435,88 грн/Мвт за год, 31.12.2022 - 3 446,71 грн/Мвт за год, 01.01.2023 - 2 974,8 грн/Мвт за год, 02.01.2023 - 3 486,55 грн/Мвт за год, 03.01.2023 - 3 493,4 грн/Мвт за год, 04.01.2023 - 3 523,36 грн/Мвт за год, 05.01.2023 - 3 510,62 грн/Мвт за год, 06.01.2023 - 3 494,81 грн/Мвт за год, 07.01.2023 - 3 422,57 грн/Мвт за год, 08.01.2023 - 3 492,79 грн/Мвт за год, 09.01.2023 - 3 514,32 грн/Мвт за год, 10.01.2023 - 3 500,16 грн/Мвт за год, 11.01.2023 - 3 528,44 грн/Мвт за год, 12.01.2023 - 3 496,57, 13.01.2023 - 3 484,98 грн/Мвт за год, 14.01.2023 - 3 464,89 грн/Мвт за год, 15.01.2023 - 3 457,64 грн/Мвт за год, 16.01.2023 - 3 484,66 грн/Мвт за год, 17.01.2023 - 3 480,73 грн/Мвт за год, 18.01.2023 - 3 514,94 грн/Мвт за год, 19.01.2023 - 3 516,05 грн/Мвт за год, 20.01.2023 - 3 484,3 грн/Мвт за год, 21.01.2023 - 3 448,68 грн/Мвт за год, 22.01.2023 - 3 295,75 грн/Мвт за год, 23.01.2023 - 3 494,57 грн/Мвт за год, 24.01.2023 - 3 543,96 грн/Мвт за год, 25.01.2023 - 3 512,14 грн/Мвт за год, 26.01.2023 - 3 478,8 грн/Мвт за год, 27.01.2023 - 3 444,03 грн/Мвт за год, 28.01.2023 - 3 396,23 грн/Мвт за год, 29.01.2023 - 3 421,5 грн/Мвт за год, 30.01.2023 - 3 423,23 грн/Мвт за год, 31.01.2023 - 3 417,84 грн/Мвт за год.
З огляду на викладене, за наведений період ціна на ринку зазнала коливання як у бік зменшення, так і у бік збільшення.
Суд зазначає, що крім вказаного, експертний висновок № В-18/5 від 31.01.2023, не відповідає умовам пункту 13.6.2.1 Договору, де визначено, що факт зростання ціни за одиницю товару встановлюється на підставі інформації щодо середньозваженої ціни товару на РДН ОЕС на дату укладення договору та на дату письмового звернення до Споживача.
Так, відповідач-2 звернувся до відповідача-1 з листом № 159 від 09.01.2023 "Щодо зміни ціни за одиницю товару", в той час як експертний висновок, на підставі якого укладено додаткову угоду № 2, датований 31.01.2023.
За вказаних обставин, суд дійшов висновку, що додаткова угода № 2 від 31.01.2023 укладена без документального підтвердження коливання ціни на ринку, з порушенням умов пункту 13.6 Договору, підпункту 2 пункту 19 Особливостей, пункту 2 частини 5 статті 41 Закону № 922-VІІІ.
Суд зазначає, що недійсність додаткової угоди № 2 викликає недійсність і наступних додаткових угод № 3-5, 8 у ланцюгу збільшення ціни по відношенню до первісної ціни Договору, оскільки очевидним є факт невідповідності збільшення ціни по відношенню до договірної.
Щодо експертного висновку № В-251/33 від 31.07.2023 суд зазначає, що експерт у даному висновку зазначив як змінилася ціна за 31 день січня 2023 року (3 466,83 грн за 1 МВт.год) у порівнянні з 31 днем липня 2023 року (3 669,87 грн за 1 МВт.год) та визначив відсоток коливання ціни у розмірі 5,857 %.
Разом з тим, такий висновок не відображає факт наявності коливання ціни на ринку товару з моменту останньої зміни ціни товару - 31.01.2023 (додаткова угода № 2 від 31.01.2023) і до внесення змін додатковою угодою № 3 від 31.07.2023.
Також Додаткова угода № 3 від 31.07.2023 до Договору є укладеною на порушення вимог Особливостей, оскільки в ній відображена ціна та об`єм електричної енергії, яку очікується поставити за завищеною ціною, визначеній умовами додаткової угоди № 2 від 31.01.2023.
Відповідач-2 не надав інформацію на виконання підпункту 2 пункту 19 Особливостей, пункту 13.6.2.3. Договору щодо середньозваженої ціни товару на РДН ОЕС України на дату, що відповідає останній зміні та на дату нового звернення щодо зміни ціни за одиницю товару по договору.
Остання зміна ціни відбулася 31.01.2023 (згідно з додатковою угодою № 2 від 31.01.2023), а, відповідно, застосування нової ціни здійснено, починаючи з 31.07.2023 (згідно з додатковою угодою № 3 від 31.07.2023).
За вказаних обставин, суд дійшов висновку, що додаткова угода № 3 від 31.07.2023 укладена без документального підтвердження коливання ціни на ринку, з порушенням умов пункту 13.6 Договору, підпункту 2 пункту 19 Особливостей, пункту 2 частини 5 статті 41 Закону № 922-VІІІ.
Щодо експертного висновку Кіровоградської регіональної торгово-промислової палати № В-298/37 від 31.08.2023, відповідно до якого сторони уклали додаткову угоду № 5 від 01.09.2023, якою починаючи з 01.09.2023 збільшено ціну за одиницю товару до 7,152 грн/кВт.год з ПДВ, суд зазначає, що експертом у висновку констатовано, як збільшилася ціна за 31 день липня 2023 року у порівнянні з 31 днем серпня 2023 року та визначено відсоток коливання у розмірі 13,416%.
Указане суперечить пп. 2 п. 19 Особливостей, за правилом якого можливість зміни ціни у договорі допустима у разі коливання ціни такого товару на ринку, що відбулося з моменту укладення договору про закупівлю або останнього внесення змін до договору про закупівлю в частині зміни ціни за одиницю товару.
Також експертний висновок не відповідає п. 13.6.2.3, згідно з яким якщо зміна ціни за одиницю товару в Договорі вже проводилась, то наступна зміна здійснюється на підставі інформації щодо середньозваженої ціни товару на дату, що відповідає останній зміні, та на дату нового звернення щодо зміни ціни за одиницю товару за Договором.
Ціну на електричну енергію додатковою угодою № 5 збільшено на 16,63% порівняно з ціною, узгодженою початково в Договорі, що свідчить про порушення десятивідсоткового збільшення ціни за одиницю товару, установленого п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі". 
Щодо експертного висновку Кіровоградської регіональної Торгово-промислової палати № В-432 від 30.11.2023, в якому зазначено, що середньозважена ціна електричної енергії на РДН, по ОЕС України, за 31 день серпня 2023 року, станом на 31.08.2023 становила 4162,23 грн/Мвт за год, за 30 днів листопада, станом нам 30.11.2023 - 4357,80 грн/Мвт за год, відсоток коливання складає 4,699 % суд зазначає, що вказаний висновок не може бути належним і беззаперечним підтвердженням коливання ціни на електричну енергію на ринку та його не може бути розцінено як достатнє обґрунтування необхідності внесення змін до договору, з огляду на те, що в ньому проаналізовано, як змінилась ціна у листопаді 2023 року у порівнянні з періодом, що передував даті укладення додаткової угоди № 8 від 30.11.2023 (за 31 день серпня 2023 року, тобто період, який вже був врахований під час укладення додаткової угоди № 5 від 01.09.2023).
Водночас, як зазначено вище, під коливанням ціни необхідно розуміти зміну за певний період часу ціни товару на ринку чи то в сторону зменшення, чи в сторону збільшення. І таке коливання має відбуватись саме в період укладання договору і до внесення відповідних змін до нього. На підтвердження факту коливання ціни на товар, у документі, який видає компетентна організація, має бути зазначена чинна ринкова ціна на товар і її порівняння з ринкового ціною станом на дату, з якої почали змінюватися ціни на ринку, як у бік збільшення, так і у бік зменшення (тобто наявності коливання). Необхідність зазначення такої інформації зумовлюється також тим, що у випадку коливання цін зміни до договору про закупівлю вносяться з урахуванням показників коливання цін, що стали підставою для здійснення попередніх змін до договору. Кожна зміна до договору має містити окреме документальне підтвердження.
Ціну на електричну енергію додатковою угодою № 8 збільшено на 20,37% порівняно з ціною, узгодженою початково в Договорі, що свідчить про порушення десятивідсоткового збільшення ціни за одиницю товару, установленого п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі". 
Отже, оскаржені додаткові угоди укладені за відсутності належного документального підтвердження коливання ціни саме в період між укладенням договору та внесенням відповідних змін до нього, а також у періоди між датами внесення попередніх та наступних змін до договору в частині ціни, тому не відповідають пункту 2 частини 5 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі".
Крім того, додатковими угодами № 5 та № 8 передбачають збільшення ціни за одиницю електричної енергії більш як на 10% від ціни, передбаченої в Договору, що свідчить про порушення десятивідсоткового збільшення ціни за одиницю товару, установленого п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі". 
Зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2025 у справі № 920/19/24, вказано, що положення пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII y редакції Закону № 1530-XI не містять змін щодо максимально можливого збільшення розміру ціни за одиницю товару, погодженої сторонами договору закупівлі, визначеної попередньою редакцією цієї норми на рівні не більше 10 %. У будь-якому випадку загальний розмір збільшення ціни не може перевищувати 10 % ціни, встановленої в договорі закупівлі. Філологічне тлумачення пункту 2 частини 5 статті 41 Закону № 922-VIII свідчить, що зміна істотних умов договору про закупівлю після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі допускається лише у випадках, прямо передбачених цією нормою. Одним із цих випадків є збільшення ціни товару, але за умови, що таке збільшення не може перевищувати нормативно визначеного відсоткового значення суми, встановленої в договорі про закупівлю, яке у пункті 2 частини 5 статті 41 Закону № 922-VIII унормовано на рівні не більше 10 %. До того ж визначене законодавцем відсоткове значення обмеження суми є граничним (пороговим) і відповідний ліміт зміни ціни слід враховувати при кожному внесенні змін до договору про закупівлю, а не застосовувати щоразу до кожного окремого випадку внесення змін. Іншими словами, це означає, що сукупне значення збільшення ціни при послідовних змінах до договору (у разі коливання ціни товару на ринку) не може перевищувати нормативно закріпленого 10 % значення для зміни ціни, визначеної в договорі про закупівлю.
Згідно з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними в постанові від 21.11.2025 у справі № 920/19/24, у будь-якому разі ціна за одиницю товару не може бути збільшена більше ніж на 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами в договорі за результатами процедури закупівлі, незалежно від кількості та строків зміни ціни протягом строку дії договору. Тобто під час дії договору про закупівлю сторони можуть неодноразово змінювати ціну товару в бік збільшення за наявності умов, встановлених у статті 652 ЦК України та пункті 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII, проте загальне збільшення такої ціни не повинне перевищувати 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами при укладенні договору за результатами процедури закупівлі (пункт 128 постанови).
Такий правовий висновок неодноразово також був викладений у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 11.04.2024 у справі № 922/433/22, від 01.10.2024 у справі № 918/779/23, від 06.02.2025 у справі № 910/5182/24, від 18.02.2025 у справі № 925/889/23 тощо, де інтерпретовано та застосовано положення пункту 2 частини 5 статті 41 Закону № 922-VIII як імперативну норму, яка визначає верхню межу дозволеного відсоткового збільшення ціни за одиницю товару - не більше 10 % від ціни товару, погодженої сторонами в договорі про закупівлю.
Отже, загальний розмір збільшення ціни не може перевищувати 10 % ціни, встановленої в договорі закупівлі.
За частиною 4 статті 236 ГПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
За частиною 5 статті 13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.
Урахувавши установлені обставини, зазначені вище норми чинного законодавства та висновки Верховного Суду щодо їх застосування, суд дійшов переконання, що оскарженими Додатковими угодами № 5 від 01.09.2023 та № 8 від 30.11.2023 збільшено ціну за одиницю товару і таке збільшення перевищує 10 % від початкової ціни згідно з Договором, а саме:
- Додатковою угодою № 5 від 01.09.2023 ціну з 6,132 грн за кВт/год, збільшено до 7,152 грн за кВт/год, тобто на 16,63 % порівняно з первісною ціною.
- Додатковою угодою № 8 від 30.11.2023 ціну з 6,132 грн за кВт/год, збільшено до 7,3812 грн за кВт/год, тобто на 20,37 % порівняно з первісною ціною.
Наведені обставини свідчать про те, що Додаткові угоди № 5 та № 8 суперечать пункту 2 частини 5 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі".
Підсумувавши вищенаведене в сукупності, суд дійшов переконання про невідповідність оскаржених додаткових угод пункту 13.6 Договору, підпункту 2 пункту 19 Особливостей, пункту 2 частини 5 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі", а тому про їхню недійсність.
За такого, оскільки оскаржені додаткові угоди є недійсними та не породжують правових наслідків, то підстава для оплати електричної енергії за встановленими у них цінами відпала, а тому грошові кошти, на підставі норм статей 216, 1212 Цивільного кодексу України, підлягають поверненню відповідачем-2.
Згідно з частиною 1 статті 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.
За приписами частини 1 статті 236 Цивільного кодексу України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.
Відповідно до частини 1 статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Згідно з пунктом 1 частини 3 статті 1212 Цивільного кодексу України положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином.
Велика Палата Верховного Суду в постановах від 24.01.2024 у справі № 922/2321/22 та від 21.11.2025 у справі № 920/19/24, за подібних обставин, дійшла висновку, що оскільки додаткові угоди є недійсними та не породжують правових наслідків, то підстава для оплати електричної енергії за встановленою у них ціною відпала, а тому грошові кошти, на підставі норм статей 216, 1212 ЦК України, мають бути повернуті.
Недійсність оскаржених додаткових угод означає, що зобов`язання сторін регулюються виключно Договором, а, отже, розрахунок має здійснюватися сторонами відповідно до умов Договору, тобто розрахунок ціни за одиницю товару має проводитись згідно з ціною відповідно до комерційної пропозиції в розмірі 6,132 грн/кВт год з ПДВ.
Як зазначалось судом вище, Додатковою угодою № 2 від 01.02.2023 збільшено ціну за одиницю товару до 6,276 грн/кВт/год з ПДВ; Додатковою угодою № 3 від 31.07.2023 збільшено ціну за одиницю товару до 6,34182 грн/кВт/год з ПДВ; Додатковою угодою 4 від 01.08.2023 збільшено ціну за одиницю товару до 6,576 грн/кВт/год з ПДВ, Додатковою угодою № 5 від 01.09.2023 збільшено ціну за одиницю товару до 7,152 грн/кВт/год з ПДВ та Додатковою угодою № 8 від 01.11.2023 збільшено ціну за одиницю товару до 7,3812 грн/кВт/год з ПДВ 
Відповідно до вказаних вище актів прийому-передачі електричної енергії за період січень 2023 - грудень 2023 Споживачу поставлено 30 028 кВт/год, вартість якої повністю оплачена Споживачем в сумі 207 498,49 грн.
(207 497,63грн - (30 028 кВт/год х 6,132 грн/кВт/год) = 23 366,79 грн).
Отже, позовні вимоги прокурора про стягнення з відповідача-2 надмірно сплачених споживачем коштів у розмірі 23 365,93 грн підлягають до задоволення.
Згідно з ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 ГПК України).
Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (частина 3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).
За приписами статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили (ст. 86 ГПК України).
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.94 року серія A, № 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 01.07.2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див.рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), № 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).
З огляду на встановлені обставини, всі інші доводи та міркування сторін не мають вирішального впливу на результат вирішення спору, тому з урахуванням принципу процесуальної економії не потребують детальної відповіді суду.
З урахуванням викладеного позов прокурора підлягає задоволенню повністю.
Відповідно до норм ст. 129 Господарського процесуального кодексу України суд покладає судовий збір, сплачений Кіровоградською обласною прокуратурою в сумі 18 168 грн за подання позову, на відповідачів пропорційно розміру задоволених позовних вимог (7 570 грн - з відповідача-1, 10 598 грн - з відповідача-2).
Керуючись статтями 74, 76, 77, 129, 233, 236-241, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд
ВИРІШИВ:
Позовні вимоги задовольнити повністю.
Визнати недійсною додаткову угоду № 2 від 31.01.2023 до Договору №5-1068 від 29.12.2022 про постачання електричної енергії споживачу, укладену між Піщанобрідською спеціальною школою Кіровоградської обласної ради та Товариством з обмеженою відповідальністю "Кіровоградська обласна енергопостачальна компанія".
Визнати недійсною додаткову угоду № 3 від 31.07.2023 до Договору №5-1068 від 29.12.2022 про постачання електричної енергії споживачу, укладену між Піщанобрідською спеціальною школою Кіровоградської обласної ради та Товариством з обмеженою відповідальністю "Кіровоградська обласна енергопостачальна компанія".
Визнати недійсною додаткову угоду № 4 від 01.08.2023 до Договору №5-1068 від 29.12.2022 про постачання електричної енергії споживачу, укладену між Піщанобрідською спеціальною школою Кіровоградської обласної ради та Товариством з обмеженою відповідальністю "Кіровоградська обласна енергопостачальна компанія".
Визнати недійсною додаткову угоду № 5 від 01.09.2023 до Договору №5-1068 від 29.12.2022 про постачання електричної енергії споживачу, укладену між Піщанобрідською спеціальною школою Кіровоградської обласної ради та Товариством з обмеженою відповідальністю "Кіровоградська обласна енергопостачальна компанія".
Визнати недійсною додаткову угоду № 8 від 30.11.2023 до Договору №5-1068 від 29.12.2022 про постачання електричної енергії споживачу, укладену між Піщанобрідською спеціальною школою Кіровоградської обласної ради та Товариством з обмеженою відповідальністю "Кіровоградська обласна енергопостачальна компанія".
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Кіровоградська обласна енергопостачальна компанія" (вул. Велика Перспективна, 78, м. Кропивницький, 25006, ідентифікаційний код - 42132581) на користь обласного бюджету Кіровоградської обласної ради (пл. Героїв Майдану, 1, м. Кропивницький, 25022, ідентифікаційний код - 22223982) безпідставно сплачені кошти в сумі 23 365,93 грн.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Кіровоградська обласна енергопостачальна компанія" (вул. Велика Перспективна, 78, м. Кропивницький, 25006, ідентифікаційний код - 42132581) на користь Кіровоградської обласної прокуратури (25006, м. Кропивницький, пр.Європейський, 4, ідентифікаційний код - 02910025, банк-Державна Казначейська служба України, м. Київ, МФО 820172, розрахунковий рахунок UА848201720343100001000004600, код класифікації видатків бюджету - 2800) судовий збір в сумі 10598,00 грн.
Стягнути з Піщанобрідської спеціальної школи Кіровоградської обласної ради (вул. Крейтора, 24, с. Піщаний Брід, Новоукраїнський район, Кіровоградська область, 27037, ідентифікаційний код - 23896967) на користь Кіровоградської обласної прокуратури (25006, м. Кропивницький, пр.Європейський, 4, ідентифікаційний код - 02910025, банк-Державна Казначейська служба України, м. Київ, МФО 820172, розрахунковий рахунок UА848201720343100001000004600, код класифікації видатків бюджету - 2800) судовий збір в сумі 7570,00 грн.
Накази видати після набрання рішенням законної сили.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Центрального апеляційного господарського суду.
Копії рішення направити учасникам справи до електронних кабінетів.

Повне рішення складено 04.05.2026.

Суддя Б.М. Кузьміна