ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
29 червня 2026 року справа №200/15402/21 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 06 квітня 2026 року у справі № 200/15402/21 (суддя в І інстанції Чучко В.М.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 22 грудня 2021 року у справі № 200/15402/21 позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії – задоволено.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Донецькій області» № 33/25-2657 від 25.08.2021, з урахуванням основних і додаткових видів грошового забезпечення, із виплатою різниці між фактично отриманою та належною до сплати суми пенсій за період з 01.12.2019 до моменту здійснення перерахунку пенсії.

16 березня 2026 року представник позивача звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із заявою про зміну способу виконання рішення суду, в якій просив змінити спосіб і порядок виконання рішення суду від 22.12.2021 у справі №200/15402/21 із зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області провести перерахунок та виплату пенсії позивачу на підставі довідки Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Донецькій області» № 33/25-2657 від 25.08.2021, з урахуванням основних і додаткових видів грошового забезпечення, із виплатою різниці між фактично отриманою та належною до сплати суми пенсій за період з 01.12.2019 до моменту здійснення перерахунку пенсії, на стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 виплати по пенсійній заборгованості з 01.12.2019 по день проведення перерахунку, в сумі 149938,55 грн. 
Заява обґрунтовувана тим, що з дати набрання законної сили судового рішення і по теперішній час відповідачем рішення суду не було виконано в повному обсязі. Згідно з випискою боргу відповідача, на виконання рішення суду було лише розраховано суму доплати за період з 01.12.2019 по 31.08.2022, яка складає 150500,60 грн, проте вона не була виплачена. Отже, станом на дату звернення позивача до суду із заявою про зміну способу та порядку виконання рішення суду, рішення Донецького окружного адміністративного суду від 22.12.2021 по справі № 200/15402/21 відповідачем не виконано та позивачу не виплачено доплати до пенсії в сумі 150500,60 грн. Відповідно до листа ГУ ПФУ в Донецькій області у жовтні, листопаді та грудні 2025 року позивачу було перераховано лише по 187,35 грн в рахунок погашення нарахованої доплати по справі №200/15402/21. Таким чином, невиплаченою залишається нарахована відкладена заборгованість у розмірі 149938,55 грн.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 06 квітня 2026 року заяву представника позивача про зміну способу і порядку виконання судового рішення, що ухвалено в даній адміністративній справі, задоволено.
Змінено спосіб і порядок виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 22.12.2021 року в адміністративній справі № 200/15402/21 шляхом стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 заборгованості з пенсійних виплат за період з 01.12.2019 по 31.08.2022 у сумі 149835,55 гривень.

Не погодившись з такою ухвалою суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу місцевого суду, прийняти нову, якою відмовити в задоволенні вимог заявника в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що бюджет Пенсійного фонду України на 2026 рік затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 05.02.2026 № 127. Протягом 2025-2026 року відповідно до Порядку № 821 Головним управлінням проведено виплату коштів на погашення заборгованості в межах бюджетних призначень у жовтні 2025 року – в розмірі 187,35 грн, у листопаді 2025 року – в розмірі 187,35 грн, у грудні 2025 року — в розмірі 187,35 грн та у лютому 2026 року — в розмірі 103,00 грн. Залишок пенсійних виплат нарахованих згідно рішення суду за минулий період станом на 20.03.2026 складає 149835,55 грн. Таким чином, виплата доплати пенсії за рішенням суду за період з 01.12.2019 по 31.08.2022 у загальній сумі 149835,55 грн буде здійснено в межах затверджених бюджетних призначень для здійснення відповідних виплат відповідно до Порядку № 821. Таким чином, у межах наданих пенсійному органу повноважень ним виконано рішення суду, у тому числі здійснено відповідні виплати, а неотримання позивачем усієї суми заборгованості з виплати пенсії відбулося з незалежних від пенсійного органу обставин. Враховуючи викладене, представник відповідача просив відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про заміну способу та порядку виконання судового рішення у повному обсязі.

Апеляційний розгляд здійснено в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено наступне.
За статтею 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Відповідно до частини першої та другої статті 14 КАС України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України.
Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Згідно з частиною першою статті 378 КАС України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.
На підставі ч. 3 ст. 378 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
Невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, яке набрало законної сили, щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг протягом двох місяців з дня набрання законної сили судовим рішенням є самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання такого судового рішення шляхом стягнення з такого суб`єкта владних повноважень відповідних виплат.
Виходячи з системного аналізу приписів наведених норм, у першу чергу положень ст. 378 КАС України в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення положень про судовий контроль за виконанням судових рішень» від 21.11.2024 № 4094-IX, процесуальний закон не надає суду розсуду щодо задоволення/відмови у задоволенні заяви про заміну способу та порядку виконання рішення суду відносно обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, у разі якщо таке рішення набрало законної сили та не виконано суб`єктом владних повноважень протягом двох місяців з дня набрання законної сили, що є самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання такого судового рішення шляхом стягнення з такого суб`єкта владних повноважень відповідних виплат.
З матеріалів справи вбачається, що на виконання рішення від 22.12.2021 відповідачем нарахована заборгованість з пенсії за період з 01.12.2019 по 31.08.2022 у загальній сумі 150500,60 грн, що утворилась в результаті перерахунку та підлягає виплаті за рішенням суду.
Головним управлінням проведено позивачу виплату коштів на погашення заборгованості в межах бюджетних призначень у жовтні 2025 року – в розмірі 187,35 грн, у листопаді 2025 року – в розмірі 187,35 грн, у грудні 2025 року — в розмірі 187,35 грн та у лютому 2026 року — в розмірі 103,00 грн. Залишок пенсійних виплат нарахованих згідно рішення суду за минулий період станом на 20.03.2026 складає 149835,55 грн.
Таким чином, рішення Донецького окружного адміністративного суду від 22.12.2021, що стосується виплати спірних сум, не виконано більше двох місяців з дня набрання законної сили.
Приймаючи до уваги наведене в сукупності, враховуючи факт невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, протягом двох місяців з дня набрання законної сили судовим рішенням, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для зміни способу і порядку виконання рішення шляхом стягнення відповідних виплат у розмірі 149835,55 грн.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статями 291, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області – залишити без задоволення.
Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 06 квітня 2026 року у справі № 200/15402/21 – залишити без змін.
Повне судове рішення – 29 червня 2026 року.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів І. В. Сіваченко

А. А. Блохін

Т. Г. Гаврищук