Справа № 367/7554/20
Провадження №2/367/594/2026

РІШЕННЯ
Іменем України
(заочне)
25 травня 2026 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:
головуючого – судді Кравчук Ю.В.,
за участю:
секретаря судових засідань – Опанасенко А.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ірпені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Товариство з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія» про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, –
в с т а н о в и в:
17 листопада 2020 року представник позивача ОСОБА_1 – ОСОБА_3 звернулася до Ірпінського міського суду Київської області із позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа: Товариство з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія» про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
Обґрунтовуючи позов, представник зазначає, що 25 травня 2020 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля Citroen Berlingo, державний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля GМС ACADIA, державний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 .
Вказує, що ОСОБА_2 , керуючи Citroen Berlingo не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем GMC ACADIA, у результаті вищезазначених дій було пошкоджено автомобіль GMC ACADIA, державний номер НОМЕР_3 .
Стверджує, що ОСОБА_4 керував автомобілем GMC ACADIA на підставі довіреності НОЕ 040272, яка зареєстрована в реєстрі за № 2023. 
Зазначає, що інспектором Управління патрульної поліції в місті Києві було складено протокол про адміністративне правопорушення серія ДПР18 № 252230 відносно ОСОБА_2 щодо порушення Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.
Вказує, що згідно постанови Подільського районного суду міста Києва від 11 вересня 2020 року по справі № 758/6726/20 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. 
Стверджує, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.
Зазначає, що висновком № 306 експертного автотоварознавчого дослідження від 03 червня 2020 року був встановлений перелік пошкоджень отриманих автомобілем GMC ACADIA, державний номер НОМЕР_3 , у результаті дорожньо-транспортної пригоди.
Відповідно до вищезазначеного висновку матеріальний збиток завданий власникові автомобіля GMC ACADIA, в результаті його пошкодження при дорожньо-транспортній пригоді, що сталася 25 травня 2020 року, станом на момент дорожньо-транспортної пригоди, складає 267 999 (двісті шістдесят сім тисяч дев`ятсот дев`яносто дев`ять) гривень 84 копійки.
Вказує, що про настання страхового випадку було повідомлено Товариство з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія». Комісія Товариства з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія» визнала зазначену подію страховим випадком і визначила страхове відшкодування у розмірі 77 175 (сімдесят сім тисяч сто сімдесят п`ять) гривень 18 копійок.
Стверджує, що вартість відновлювального ремонту складає 267 999 (двісті шістдесят сім тисяч дев`ятсот дев`яносто дев`ять) гривень 84 копійки, Товариство з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія» відшкодувало суму у розмірі 77 175 (сімдесят сім тисяч сто сімдесят п`ять) гривень 18 копійок, таким чином не відшкодованою сумою залишається 190 824 (сто дев`яносто тисяч вісімсот двадцять чотири) гривні 66 копійок.
Наголошує на тому, що оскільки вина ОСОБА_2 щодо пошкодження транспортного засобу ОСОБА_1 повністю встановлена постановою суду, страхове відшкодування не в повній мірі покрило завдані збитки, а тому саме з ОСОБА_2 підлягає стягненню різниця між отриманими страховими виплатами та матеріальними збитками у розмірі 190 824 (сто дев`яносто тисяч вісімсот двадцять чотири) гривні 66 копійок.
Враховуючи вищевикладене, представник просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 відшкодування матеріальної шкоди заподіяної в наслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 190 824 (сто дев`яносто тисяч вісімсот двадцять чотири) гривні 66 копійок, а також понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 908 (одна тисяча дев`ятсот вісім) гривень 25 копійок.
Ухвалою судді Ірпінського міського суду Київської області Саранюк Л.П. від 11 грудня 2020 року у даній справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання.
29 червня 2021 року ухвалою судді Ірпінського міського суду Київської області ОСОБА_5 закрито підготовче провадження у даній справі та призначено справу до судового розгляду по суті.
Ухвалою судді Ірпінського міського суду Київської області Кравчук Ю.В. від 04 жовтня 2021 року прийнято до свого провадження цивільну справу № 367/7554/20 за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Товариство з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія» про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у зв`язку із звільненням судді ОСОБА_5 у відставку.
25 листопада 2024 року ухвалою судді Ірпінського міського суду Київської області Кравчук Ю.В. задоволено клопотання представника позивача  ОСОБА_1 – ОСОБА_3 , витребувано у ОСОБА_2 страховий поліс ЕР – 134084875, згідно до якого Товариство з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія» здійснює страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу Citroen Berlingo, державний номерний знак НОМЕР_4 .
У судове засідання позивач та представник позивача не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином, в матеріалах справи міститься заява представника позивача ОСОБА_1 – Колесник Ганни Миколаївни про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити у повному обсязі.
Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, про причини неявки суду не повідомив.
Представник третьої особи Товариства з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія» у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, про причини неявки суду не повідомив.
Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). 
Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. 
За таких обставин суд, враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити по справі заочне рішення.
Суд, дослідивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, дійшов наступного висновку.
Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з вимогами п. п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.
Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є власником транспортного засобу GMC ACADIA, реєстраційний номер НОМЕР_5 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 .
Відповідно до постанови Подільського районного суду м. Києва від 11 вересня 2020 року по справі № 758/6726/20, ОСОБА_2 25 травня 2020 року близько 15 години 10 хвилин по Великій Кільцевій дорозі в м. Києві, керуючи транспортним засобом «Citroen», державний номерний знак НОМЕР_4 , не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, чим порушив п. 12.1, 13.1 ПДР України: «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним»; «Водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу», внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом «GMC» державний номерний знак НОМЕР_5 , який рухався попереду, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. У зв`язку з чим постановлено визнати винним ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124. Провадження по даній справі закрито у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП. Постанова набрала законної сили 22 вересня 2020 року.
Представником позивача долучено до матеріалів справи копію заяви про погодження розміру страхового відшкодування транспортного засобу GMC ACADIA, державний номерний знак НОМЕР_5 , адресованого Товариству з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія».
Відповіддю голови правління Товариства з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія» ОСОБА_6 № 3585 від 25 серпня 2020 року повідомлено, що відповідно до ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», комісія Товариства з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія» визнала подію страховим випадком і визначила страхове відшкодування у розмірі 77 175 (сімдесят сім тисяч сто сімдесят п`ять) гривень 18 копійок.
Згідно з висновком експертного автотоварознавчого дослідження № 306, складеного 03 червня 2020 року судовим експертом Таракановим Юрієм Юрійовичем, що діє на підставі свідоцтва № 354 від 24 листопада 2000 року, виданого на підставі рішення Центральної експертно-кваліфікаційної комісії при Міністерстві юстиції України, матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля GMC ACADIA, державний номер НОМЕР_5 , в результаті його пошкодження при дорожньо-транспортній пригоді, що сталася 25 травня 2020 року, станом на момент дорожньо-транспортної пригоди, складає 267 999 (двісті шістдесят сім тисяч дев`ятсот дев`яносто дев`ять) гривень 84 копійки.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України).
Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Згідно з п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Статтями 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) викладений правовий висновок, відповідно до якого відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у ст. 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди».
Відтак, відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.
При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Так, Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року в справі № 359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.
Отже, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.
Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.
При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.
У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).
Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.
Оскільки вартість майнового збитку, завданого позивачу пошкодженням автомобіля внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини відповідача, перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, то із відповідача, як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та отриманим страховим відшкодуванням.
Як вбачається з висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 306, складеного 03 червня 2020 року судовим експертом Таракановим Юрієм Юрійовичем, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки "GMC ACADIA" (реєстраційний номер НОМЕР_5 ), становить 267 999 (двісті шістдесят сім тисяч дев`ятсот дев`яносто дев`ять) гривень 84 копійки.
Оцінюючи наданий позивачем висновок автотоварознавчого дослідження, суд вважає за можливе покласти його в основу судового рішення, оскільки дослідження проведене атестованим судовим експертом, а сам висновок за своїм змістом відповідає вимогам чинного законодавства. 
У свою чергу, відповідач вказаний висновок належними та допустимими доказами не спростував, власного розрахунку розміру матеріального збитку чи альтернативного експертного висновку суду не надав, у зв`язку з чим суд приймає висновок експертного автотоварознавчого дослідження № 306 складений 03 червня 2020 року як належний та достатній доказ у справі.
Таким чином, сума, яка підлягає стягненню з відповідача становить 190 824 (сто дев`яносто тисяч вісімсот двадцять чотири) гривні 66 копійок (267 999 (двісті шістдесят сім тисяч дев`ятсот дев`яносто дев`ять) гривень 84 копійки (сума матеріального збитку відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 306) – 77 175 (сімдесят сім тисяч сто сімдесят п`ять) гривень 18 копійок (отримане страхове відшкодування).
За таких обставин, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.
Згідно з ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат
За змістом ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи положення ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача  ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 908 (одна тисяча дев`ятсот вісім) гривень 25 копійок.
Крім того, у прохальній частині позовної заяви представник позивача просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 відшкодування матеріальної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 190 824 (сто дев`яносто тисяч вісімсот двадцять чотири) гривні 66 копійок, а також понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 908 (одна тисяча дев`ятсот вісім) гривень 25 копійок на розрахунковий рахунок № НОМЕР_7 , отримувач: ОСОБА_4 , ЄДРПОУ/ІПН: НОМЕР_8 .
На обґрунтування зазначених вимог представник посилається на довіреність від 27 грудня 2019 року, якою ОСОБА_1 уповноважив ОСОБА_4 , зокрема, у випадку спричинення автомобілю пошкоджень іншими особами внаслідок дорожньо-транспортної пригоди або заподіяння шкоди іншим транспортним засобам під час керування автомобілем як джерелом підвищеної небезпеки укладати від його імені угоди про відшкодування заподіяної шкоди, отримувати та сплачувати за такими угодами грошові суми відповідно до калькуляцій, актів, експертних висновків тощо, отримувати страхове відшкодування.
Разом з тим, дослідивши довіреність від 27 грудня 2019 року, видану ОСОБА_1 на ім`я ОСОБА_4 (долучену до позовної заяви, а також до заяви від 09 липня 2024 року), судом встановлено, що строк її дії сплив, оскільки її видано строком на один рік з правом передоручення наданих повноважень іншим особам, і вона була дійсною до 27 грудня 2020 року. Будь-якої іншої довіреності, що підтверджувала б повноваження ОСОБА_4 на отримання грошових коштів, представником позивача до матеріалів справи не долучено.
З огляду на викладене, суд не вбачає правових підстав для стягнення грошових коштів на розрахунковий рахунок ОСОБА_4 .
Керуючись ст. ст. 12, 133, 141, 174, 175, 179, 187, 258, 263, 265, 268 ЦПК України, ст. 993,1187,1191,1192,1194 ЦК України, суд, – 
в и р і ш и в:
Позовну заяву  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Товариство з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія» про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди– задовольнити.
Стягнути з  ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що відбулася 25 травня 2020 року, у розмірі 190 824 (сто дев`яносто тисяч вісімсот двадцять чотири) гривні 66 копійок.
Стягнути з  ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 908 (одна тисяча дев`ятсот вісім) гривень 25 копійок.
Учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_9 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ;
відповідач – ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_10 , останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_2 ;
третя особа – Товариство з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія», код ЄДРПОУ 31236795, адреса місцезнаходження: м. Харків, вул. Мироносицька, буд. 99, літ. А-3.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заява про перегляд заочного рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду до Київського апеляційного суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя     Ю.В. Кравчук