Справа № 137/639/26

Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"01" червня 2026 р. 

Літинський районний суд Вінницької області
в складі: головуючого - судді Гопкіна П.В.,
за участю секретаря Іванової І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Літині цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

29.04.2026 представник позивача Соломко А.Г. звернулася до суду через підсистему «Електронний суд» із вказаним позовом мотивуючи його тим, що 25.09.2025 шляхом заповнення ОСОБА_1 усіх граф відповідної форми, сторони по справі уклали електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1605-4883, який разом з Правилами надання споживчих кредитів складає єдиний договір, в якому визначаються всі його істотні умови, та з яким відповідачка була попередньо ознайомлена. Відповідно до умов договору відповідачка отримала від позивача кредит.
Однак відповідачка належним чином не виконала своїх зобов`язань щодо погашення кредиту та процентів, а тому станом на 02.03.2026 утворилась заборгованість у розмірі 65 113,72 грн. , що складається з: 26 300,00 грн. - прострочена заборгованість за кредитом; 25 016,26 грн. - прострочена заборгованість за нарахованими процентами; 13 150,00 грн - заборгованість за процентами річних на підставі ст. 625 ЦК України, 647,46 грн. - заборгованість по комісії.
Відтак остаточно просили суд стягнути з відповідачки суму заборгованості за Кредитним договором, а саме: заборгованість за кредитом в розмірі 65 113,72 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2662,40 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн.
20.05.2026 відповідачкою ОСОБА_1 подано відзив на позовну заяву, у якому відповідачка зазначила, що не визнає позовні вимоги та просить у їх задоволенні відмовити, мотивуючи це тим, що нарахування процентів і сум за ст. 625 ЦК України є протиправним під час воєнного стану, оскільки споживач звільняється від відповідальності за прострочення грошового зобов`язання, а також тим, що позивачем безпідставно нараховано завищені відсотки та застосовано несправедливі умови договору. Додатково відповідачка вказує, що позивачем не враховано здійснені нею платежі на загальну суму 16 557,28 грн, які підлягають зарахуванню в рахунок погашення основного боргу, у зв`язку з чим розмір заборгованості є неправильним. Також заперечує проти стягнення витрат на правничу допомогу у сумі 10 000 грн, посилаючись на відсутність підтвердження реального понесення таких витрат та те, що позов фактично підготовлено штатним працівником позивача (а.с. 58-59).
Стороною позивача відповіді на відзив станом на дату розгляду справи не надано, будь-яких клопотань не заявлено.
Представник позивача до судового засідання не з`явився. До позовної заяви долучено клопотання у якому представник ТОВ «Укр Кредит Фінанс» Резуєв Є.В. (директор) просить розглянути справу у відсутність представника позивача, позов підтримує та не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі (а.с. 45).
Відповідачка ОСОБА_1 до судового засідання не з`явилась. Надіслала суду клопотання, яким просила розгляд справи проводити у її відсутність. Заперечила проти задоволення позову з огляду на підстави зазначені у її відзиві (а.с. 64).
Відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання.
Дослідивши заяви сторін, матеріали справи, відзив на позовну заяву, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов обгрунтований та підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Стаття 12 ЦПК України передбачає, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно вимог ст.ст.77,81 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Як встановлено в судовому засіданні, 25.09.2025 між ОСОБА_1 та ТОВ «Укр Кредит Фінанс» укладено в електронній формі кредитний договір № 1605-4883, за яким відповідачка отримала кредит (а.с. 12-14).
Отримання відповідачкою ОСОБА_1 кредитних коштів у розмірі 26 300,00 грн. підтверджено договором про відкриття кредитної лінії № 1605-4883 від 25.09.2025 року та Правилами відкриття кредитної лінії, який підписаний останньою за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором А0927(а.с. 14 зв., 22 зв.); довідками про перерахування в загальному з тьох платежів 26 300,00 грн кредитних коштів (а.с. 23, 24).
Розрахунком заборгованості за кредитним договором, відповідно до якого надана фінансова послуга - кошти в позику, згідно якого станом на 02.03.2026 загальна заборгованість ОСОБА_1 внаслідок не належного виконання останньою умов вищевказаного договору становить 65 113,72 грн., що складається з: 26 300,00 грн. - прострочена заборгованість за кредитом; 25 016,26грн. - прострочена заборгованість за нарахованими процентами; 13 150,00 грн - заборгованість за процентами річних на підставі ст. 625 ЦК України, 647,46 грн. - заборгованість по комісії (а.с. 31-32).
Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
Відповідно до ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання.
Відповідно до ст.1054 ч.1 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (Кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Таким чином судом встановлено, що між сторонами укладено кредитний договір, за умовами якого відповідачка отримала грошові кошти у розмірі 26 300,00 грн, що підтверджується матеріалами справи, та взяла на себе зобов`язання щодо їх повернення разом із процентами у строки та порядку, визначені договором. Водночас відповідачка свої зобов`язання належним чином не виконала, у зв`язку з чим утворилась заборгованість.
Згідно ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Що ж стосується вимог позивача про стягнення 13 150,00 грн заборгованості за процентами річних на підставі ст. 625 ЦК України та 647,46 грн. заборгованості по комісії, то зазначені вимоги задоволенню не підлягають оскільки відповідно до п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України (в редакції закону України № 2120-IX від 15.03.2022 р.) у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Таким чином, суд не вбачає підстав для задоволення вимог в частині стягнення 13 150,00 грн заборгованості за процентами річних на підставі ст. 625 ЦК України та 647,46 грн. заборгованості по комісії.
Разом з тим приймають до уваги доводи відповідачки викладені у відзиві та зазначається, що наданий позивачем детальний та чіткий розрахунок заборгованості повністю враховує всі три проведені відповідачкою платежі на загальну суму 16 557,28 грн. (від 08.10.2025, 22.10.2025, 17.11.2025) (а.с. 31-32), проте вказані кошти, згідно зі ст. 534 ЦК України та п. 4.5 умовами укладеного договору (а.с. 12 зв.), були правомірно спрямовані в першу чергу на погашення вже нарахованих і прострочених на момент оплат відсотків та комісії, а не на зменшення тіла кредиту, внаслідок чого залишок основного боргу (тіла кредиту) обґрунтовано становить 26 300,00 грн. (з урахуванням проведеного відповідачкою «добору грошей»).
Дослідивши матеріали справи, врахувавши письмову позицію представника позивача, заперечення відповідачки, суд вважає необхідним позов задовольнити частково і стягнути з відповідачки ОСОБА_1 на користь позивача 51 316,26 грн. з яких: заборгованість за тілом кредиту - 26 300,00 грн, заборгованість за відсотками - 25 016,26грн., оскільки остання не виконала свої зобов`язання за договором №1605-4883 від 25.09.2025.
Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Як вбачається з платіжного доручення про сплату судового збору, розмір судових витрат, понесених позивачем, складає 2662,40 грн., а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути суму судових витрат по сплаті судового збору, пропорційну до розміру задоволених позовних вимог (51 316,26грн. * 100% : 65 113,72 грн. ціни позову = 78,81 %), тобто 78,81 % від суми сплаченого судового збору складає 2 098,23 грн.
Щодо вимоги про стягнення 10 000,00 грн витрат на правничу допомогу слід зазначити, що позивачем не доведено ні факту реального понесення таких витрат, ні їх необхідності та співмірності у розумінні ст. 137 ЦПК України. Із матеріалів справи вбачається, що позовна заява була сформована через підсистему «Електронний суд», підписана електронним цифровим підписом та подана до суду юрисконсультом ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» Соломко А.Г. (а.с. 11), що підтверджується довіреністю (а.с. 35) та довідкою про її працевлаштування на посаді юрисконсульта відділу юридичного стягнення (а.с. 36). Таким чином, підготовка позовної заяви здійснена штатним працівником позивача в межах трудових обов`язків та за заробітну плату, що виключає підстави для додаткового відшкодування цих витрат як витрат на сторонню професійну правничу допомогу.
При цьому позивачем надано договір про надання професійної правничої допомоги адвоката Глуховецького О.С. (а.с. 33), свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с. 34) та рахунок-фактуру адвокатського об`єднання «Правовий баланс» (а.с. 37), однак зазначені документи не підтверджують фактичного надання адвокатом правничої допомоги у межах даної справи. У матеріалах справи відсутні будь-які процесуальні документи, складені чи підписані адвокатом Глуховецьким О.С., що свідчить про відсутність доказів реального виконання ним робіт у цій справі та, відповідно, фактичного понесення витрат у заявленому розмірі.
Отже, заявлена сума 10 000,00 грн не є документально підтвердженою, як фактичні витрати на професійну правничу допомогу та фактично дублює роботу штатного працівника позивача, у зв`язку з чим підстави для її стягнення відсутні.
Крім того, відповідно до практики ЄСПЛ (зокрема, «Баришевський проти України», «Гімайдуліна та інші проти України», «Двойних проти України», «Меріт проти України») відшкодуванню підлягають лише фактичні, необхідні та розумні витрати, які належним чином доведені. У даному випадку позивач таких критеріїв не дотримався, а тому вимога про стягнення 10 000,00 грн є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 526, 527, 530, 629, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 2, 141, 209, 247, 258-259, 263-268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (зареєстрованої за адресою АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» (код за ЄДРПОУ 38548598, місцезнаходження: бульвар Лесі Українки, 26, офіс 407, м. Київ, 01133) заборгованість за договором №1605-4883 від 25.09.2025 у розмірі 51 316,26 грн. з яких: заборгованість за тілом кредиту 26 300,00 грн., заборгованість за відсотками 25 016,26грн. та 2 098,23 грн. у відшкодування витрат зі сплати судового збору.
Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя : Гопкін П. В.