Справа № 332/698/26 
Провадження № 2/450/2034/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2026 року Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:
головуючого судді Дем`яновської Ю.Д.
розглянувши в порядку спрощеного (письмового) позовного провадження без виклику учасників судового розгляду в приміщенні суду м. Пустомити цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
в с т а н о в и в :
Позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 , яким просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором № 2107861902468 від 19.03.2021 у розмірі 28020,30 грн, а також понесені судові витрати, які включають витрати на правову допомогу, мотивуючи позовні вимоги тим, що 19.03.2021 між ТОВ «Служба Миттєвого Кредитування» та  ОСОБА_1 укладено договір № 2107861902468 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, яким відповідачу надано кредит у розмірі 4200,00 грн на умовах, визначених договором. Вказує, що ТОВ «Служба Миттєвого Кредитування» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу грошові кошти в обсязі та у строки визначені умовами кредитного договору. У свою чергу, відповідач належним чином не виконала зобов`язань за договором, внаслідок чого утворилася заборгованість.
Зазначає, що на підставі Договору факторингу № 1-12 від 01.12.2021 право вимоги за договором № 2107861902468 від 19.03.2021 перейшло від ТОВ «Служба Миттєвого Кредитування» до ТОВ «Вердикт Капітал». На підставі Договору факторингу № 10-01/2023 від 10.01.2023 право вимоги за договором № 2107861902468 від 19.03.2021 перейшло від ТОВ «Вердикт Капітал» до позивача ТОВ «Коллект Центр». Вказує, що заборгованість відповідача за договором № 2107861902468 від 19.03.2021 у загальному становить 28020,30 грн, що складається з: 3183,60 грн - заборгованість за тілом кредиту, 24836,70 грн - заборгованість за несплаченими процентами за користування кредитом, що просить стягнути на його користь з відповідача, а також понесені судові витрати зі сплати судового збору 2662,40 грн та витрат на правничу допомогу у сумі 13000,00 грн.
17.02.2026 ухвалою про передачу справи за підсудністю Заводського районного суду м. Запоріжжя позовну заяву передано за підсудністю на розгляд до Вознесенівського районного суду м. Запоріжжя.
26.03.2026 ухвалою про передачу справи за підсудністю Вознесенівського районного суду м. Запоріжжя позовну заяву передано за підсудністю на розгляд до Пустомитівського районного суду Львівської області.
Ухвалою від 23.04.2026 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.
14.02.2026 відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, у якому просить поновити строк на подання відзиву, витребувати докази у позивача та зменшити розміри штрафних санкцій та процентів як неспівмірних сумі основного боргу.
Ухвалою від 27.05.2026 у клопотанні відповідача про витребування доказів відмовлено. 01.06.2026 позивачем подано до суду письмові пояснення та клопотання про витребування доказів. Зазначив, що умовами Договору передбачено орієнтовний строк повернення кредиту (пункт 1.3.), при цьому, проценти за користування кредитом розраховуються від суми кредиту за кожен день користування протягом фактичного строку користування кредитом, починаючи з першого дня перерахування суми кредиту (пункт 1.4.). Згідно пункту 1.9. Договору, граничний строк кредитування (строк дії кредитного договору): 1 рік. Звертає увагу, що у заявах-анкетах (для отримання кредиту), які є додатками № 1 до договору зазначено, що Товариство надає кредит на особисті потреби, зазначаючи орієнтовний строк повернення кредиту, тоді як загальний строк – 365 днів. Отже, умовами кредитного договору прямо передбачено строк кредитування – 365 днів, визначено умови кредитування протягом відповідних періодів, із зазначенням кількості днів таких періодів та змін в розмірах процентних ставок, а також прямо передбачено право кредитодавця нараховувати проценти за користування кредитом протягом фактичного строку користування кредитом, але не більше 365 днів. Таким чином, строк кредитування – з 19.03.2021 до 19.03.2022. Нарахування процентів здійснювалося в межах граничного строку кредитування 1 рік (граничний строк кредитування), погодженого сторонами – з 19.03.2021 по 19.03.2022 – пункт 1.9. Договору. Так, вважає, що положення Договору є чіткими, зрозумілими та однозначними. Отже, розмір та порядок нарахування відсотків погоджений сторонами Кредитного договору, підстави виникнення заборгованості є законними, а її розмір розумним та справедливим.
Ухвалою від 01.06.2026 клопотання представника позивача ТОВ «Коллект Центр» про витребування доказів задоволено частково. Витребувано у АТ КБ «ПриватБанк» інформацію, що містить банківську таємницю. 
Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без проведення судового засідання (частина 13 статті 7 ЦПК України).
У відповідності до частини 2 статті 247 ЦПК України, розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши та оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно до частини 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до вимог статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно статей 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.
Судом встановлено, що 19.03.2021 між ТОВ «Служба Миттєвого Кредитування» та відповідачем було укладено договір № 2107861902468 у формі електронного документу з використанням електронного підпису. Договір, додатки до нього та паспорт споживчого кредиту підписані сторонами, а позичальником зокрема одноразовим ідентифікатором F8.
Відповідно до умов договору, кредитодавець надає позичальникові кредит у розмірі 4200,00 грн, строком на 16 днів, із сплатою: 0,4% за кожен день користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих процентів за користування кредитом не пізніше, ніж протягом орієнтовного строку повернення кредиту; 3,24% починаючи з першого дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту; 1,38% починаючи з 15 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту; 2,65% починаючи з 30 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту. Тип процентної ставки - фіксована.
На підтвердження укладення договору позивачем надано довідки ТОВ «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» від 16.12.2025, у якій зазначено, що 19.03.2021 о 19:23:29 здійснено перекази грошових коштів у розмірі 4200,00 грн на банківську картку НОМЕР_1 , яка належить відповідачу ОСОБА_1 .
Первісний кредитор свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме здійснив переказ коштів на загальну суму 4200,00 грн згідно договору № 2107861902468 від 19.03.2021, на платіжну картку НОМЕР_1  ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ).
Як вбачається із розрахунку заборгованості первісного кредитора за договором № 2107861902468 від 19.03.2021, станом на 10.01.2023 заборгованість становить 28020,30 грн, що складається з: 3183,60 грн - заборгованість за тілом кредиту, 24836,70 грн - заборгованість за несплаченими процентами за користування кредитом. 
30.11.2021 між ТОВ «Служба Миттєвого Кредитування» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено Договір факторингу № 1-12. 
Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу № 1-12 від 01.12.2021, позивач набув права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 2107861902468 від 19.03.2021 в сумі 28020,30 грн, що складається з: 3183,60 грн - заборгованість за тілом кредиту, 24836,70 грн - заборгованість за несплаченими процентами за користування кредитом. 
10.01.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та позивачем ТОВ «Коллект Центр» було укладено Договір факторингу № 10-01/2023 та додаткова угода № 6 до нього від 19.11.2024.
Відповідно до зміни в реєстрі боржників до договору факторингу № 10-01/2023 від 10.01.2023, позивач набув права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 2107861902468 від 19.03.2021 в сумі 28020,30 грн, що складається з: 3183,60 грн - заборгованість за тілом кредиту, 24836,70 грн - заборгованість за несплаченими процентами за користування кредитом. 
Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори.
В силу частини 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно з частиною 1 статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до положень статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (частина 2 статті 639 ЦК України).
У пункті 5 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до частини 3 статті 11 Закону № 675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону № 675-VIII).
Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника (-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин. Внаслідок цього підписання правочину здійснюється стороною (сторонами) або ж уповноваженими особами. Договір про надання споживчого кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Саме така позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 22 січня 2020 у справі № 674/461/16-ц, від 23 березня 2020 у справі № 404/502/18, від 09 вересня 2020 у справі № 732/670/19 , від 12 січня 2021 у справі № 524/5556/19, від 22 листопада 2021 у справі № 234/7719/20, від 17 січня 2022 у справі № 234/7723/20.
Судом встановлено, що 19.03.2021 між ТОВ «Служба Миттєвого Кредитування» та ОСОБА_1 було укладено договір № 2107861902468 у формі електронного документу, що був підписаний останнім за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором F8.
Укладання договорів із використанням електронного (цифрового) підпису відповідає приписам Закону України «Про електронну комерцію» та Закону України «Про електроні документи та електронний документообіг».
Без проходження реєстрації та отримання відповідачем одноразового ідентифікатора (який використовується як аналог власноручного підпису), без здійснення входу відповідачем на веб-сайт до особистого кабінету за допомогою паролю та логіна договір № 2107861902468 з ним не був би укладений.
Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
За приписами частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Із матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Служба Миттєвого Кредитування» у повному обсязі виконало свої зобов`язання за вищевказаним договором, здійснивши переказ коштів відповідачу на банківську картку НОМЕР_1 у розмірі 4200,00 грн згідно договору № 2107861902468 від 19.03.2021, що підтверджується довідкою ТОВ «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» від 16.12.2025.
Наведені вище обставини свідчать про факт отримання відповідачем кредитних коштів, схвалення ним, як умов договору.
Разом з цим, відповідач свого зобов`язання за договором не виконала, у передбачений у договорі строк кошти (суму кредиту) не повернула, внаслідок чого у неї виникла заборгованість.
Як вбачається із розрахунків заборгованості за договором № 2107861902468 від 19.03.2021, станом на 30.11.2021 заборгованість становить 28020,30 грн, що складається з: 3183,60 грн - заборгованість за тілом кредиту; 24836,70 грн - заборгованість за несплаченими процентами за користування кредитом.
Як вбачається із матеріалів справи, позивач, як правонаступник первісного кредитора, просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 28020,30 грн, що складається з: 3183,60 грн - заборгованість за тілом кредиту; 24836,70 грн - заборгованість за несплаченими процентами за користування кредитом.
Однак, суд не може в повній мірі погодитися з наданим позивачем розрахунком заборгованості, виходячи з наступного.
Згідно пункту 1.3. договору № 2107861902468 від 19.03.2021, орієнтовний строк повернення кредиту – 16 днів, а згідно пункту 1.9. граничний строк кредитування (строк дії кредитного договору) – 1 рік. Крім того, згідно паспорту споживчого кредиту строк кредитування – 16 днів. 
Згідно розрахунку заборгованості первісного кредитора нарахування процентів здійснювалося з 19.03.2021 по 30.11.2021, що становить 257 днів, що не відповідає умовам паспорту споживчого кредиту. Крім того, у письмових поясненнях позивачем зазначено, що строк кредиту становить 365 днів, як зазначено у пункту 1.9. договору.
Проте, незважаючи на пункт 1.9. Договору, суд не може погодитися із застосуванням даного пункту для нарахування процентів поза строком кредиту з огляду на наступне.
Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).
При цьому законодавство визначає різні поняття: як «строк договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання» (статті 530, 631 ЦК України).
Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 14-10цс18) та 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), постановах Верховного Суду від 10 серпня 2022 року у справі № 754/16771/17 (провадження № 61-12636св21), від 01 вересня 2022 року у справі № 225/3427/15-ц (провадження № 61-18053св21) зазначено: «право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Після спливу чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною 2 статті 625 ЦКУкраїни, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання».
Відповідно до частини 8 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача.
Суд вважає нечіткими умови договору № 2107861902468 від 19.03.2021, так як у паспорті споживчого кредиту зазначений строк кредитування – 16 днів, та відсутні будь-які відомості про граничний строк кредитування, передбачений у пункті 1.9. Договору. Крім того, згідно інформації щодо порядку (процедури), хронології дій щодо укладання електронного договору, вчинених Товариством та Заявником в інформаційно-телекомунікаційній системі та поза нею із зазначенням часу та дати таких дій, строк кредиту за Договором становить 16 днів. Також, у додатку № 1 до Договору зазначено, що кредит надається строком на 360 днів, проте відповідач зобов`язується повернути кредит у розмірі 4200,00 грн та сплатити проценти у розмірі 268,80 грн. Звідси, нарахування процентів здійснюється тільки за перші 16 днів Договору. 
Так, пункти 1.3. та 1.9. Договору, суд вважає двозначними та такими, які суперечать умовам паспорту споживчого кредиту, тому таку двозначність слід тлумачити на користь відповідача. У пунктах 1.3, 1.4, 1.9 передбачені різні строки – орієнтовний, фактичний та граничний, однак у самому договорі розмежування самих понять відсутнє. Зокрема, слово «орієнтовний» у пункті 1.3. Договору може тлумачитись по різному, коли ж у договорах умови повинні бути чіткими, зрозумілими та однозначними.
Оскільки строк кредитування за вказаним вище кредитним договором – 16 днів, що прямо передбачено у паспорті споживчого кредиту, у первісного кредитодавця відсутнє право нараховувати відсотки за користування кредитом поза строком, а тому вимоги позивача про стягнення таких відсотків, нарахованих після 16 дня, є необґрунтованими, з огляду на що такі не підлягають задоволенню. Після цих дат права та інтереси позивача забезпечені частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Однак, суд здійснює захист прав позивачів у межах заявлених позовних вимог, тому, враховуючи відсутність нарахованих відсотків відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України за прострочення виконання договору, судом підлягатиме задоволенню тільки розмір заборгованості за тілом кредиту та процентами у межах строку кредитування.
З огляду на викладене вище, у  ОСОБА_1 наявна заборгованість перед ТОВ «Коллект Центр» у розмірі 4411,82 грн, що складається з: 4200,00 грн заборгованості за тілом кредиту, 211,82 грн ((16,80 грн*2 дні) + (12,73 грн*14 днів)) заборгованості за процентами, що підлягатиме стягненню з  ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект Центр». 
Однак, судом встановлено, що 20.03.2021 відповідачем сплачено 1050,00 грн у погашення заборгованості за тілом кредиту та процентами. Звідси, загальна сума заборгованості за Договором № 2107861902468 від 19.03.2021 становить 3361,82 грн, що складається з: 3183,60 грн - заборгованість за тілом кредиту, 178,22 грн - заборгованість за несплаченими процентами за користування кредитом.
Щодо набуття ТОВ «Коллект Центр» права грошової вимоги за вказаним кредитним договором, суд виходить з наступного.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 516 ЦК України визначено порядок заміни кредитора у зобов`язанні. За змістом цієї норми заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.
Наданий позивачем договір факторингу є дійсним та чинним, відомостей про те, що договір оскаржувався в судовому порядку відсутні.
За наведених обставин, суд вважає, що позивач ТОВ «Коллект Центр» як новий кредитор, набув право вимоги до відповідача за договором № 2107861902468 від 19.03.2021.
Згідно з частиною 1 статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Стаття 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
За правилами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановленні договором або законом.
Згідно з частинами 1 та 2 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.
Так, позивач набув права вимоги до ОСОБА_1 за договором № 2107861902468 від 19.03.2021, а тому суд дійшов висновку про необхідність захисту прав ТОВ «Коллект Центр» шляхом стягнення з відповідача заборгованості за договором № 2107861902468 від 19.03.2021 за сумою кредиту у розмірі 3183,60 грн та нарахованими процентами у сумі 24836,70 грн. За наведених обставин, позов в цій частині є підставним та підлягає задоволенню.
Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.
Суд не вбачає підстав для покладення на відповідача 13000,00 грн понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, оскільки зі змісту поданих на підтвердження вказаних обставин документів вбачається, що договір про надання правничої допомоги № 01-07/2024 про надання правничої допомоги від 01.07.2024, прайс-лист Адвокатського об`єднання «Лігал Ассістанс», затвердженого рішенням загальних зборів № 01-12/2025 від 01.12.2025, заявки на надання юридичної допомоги № 2554 від 01.12.2025, витягу з акту № 17 про надання юридичної допомоги від 31.12.2025, підписані директором позивача ТОВ «Коллект Центр» та керуючим адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістантс» Бурдюг Т.В., в той час як скерована до суду позовна заява підписана не останнім, а директором ТОВ «Коллект Центр» Ткаченко М.М., яка представляє інтереси позивача, а не адвокатом Бурдюг Т.В., тому надання останнім правничої професійної допомоги позивачу у цій справі є не доведеним належними доказами, що позбавляє суд можливості стягнути такі витрати з відповідача. 
Оскільки за наслідком розгляду справи суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 319,50 грн, виходячи з наступного розрахунку 3361,82грн (сума задоволених позовних вимог) х 2662,40 грн (ставка судового збору) : 28020,30 грн (сума заявлених позовних вимог). 
На підставі викладеного, керуючись статтями 10, 12, 81, 141, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд, -
ухвалив:
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» 3361,82 грн (три тисячі триста шістдесят одна гривня вісімдесят дві копійки) гривень заборгованості за договором № 2107861902468 від 19.03.2021, що складається з: 3183,60 грн - заборгованість за тілом кредиту, 178,22 грн - заборгованість за несплаченими процентами за користування кредитом.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» 319,50 грн (триста дев`ятнадцять гривень п`ятдесят копійок) судових витрат, понесених на сплату судового збору. 
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30 - денний строк з дня проголошення рішення. Учасник справи, який не був присутній при оголошенні рішення має право на поновлення ст подачі апеляційної скарги, якщо така скарга буде подана в 30-денний строк з дня отримання копії судового рішення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (ЄДРПОУ 44276926, 01133, м. Київ, вул. Мечнікова, 3, офіс 306).
Відповідач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 ).
Повний текст рішення складено 08.06.2026.

Суддя: Ю. Д. Дем`яновська