ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
79014, місто Львів, вулиця Личаківська, 128
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26.05.2026 Справа № 914/226/26 
Господарський суд Львівської області у складі судді Запотічняк О.Д. 
за участю секретаря судового засідання Яремко В.Я.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю “Газопостачальна компанія “Нафтогаз Трейдинг”, м. Київ
до відповідача: Комунального підприємства “Бориславтеплоенерго”, м. Борислав, Львівська обл.,
про: стягнення 7 840 111, 16 грн

за участю представників сторін:
від позивача: Єфременко О.О.;
від відповідача: Андруневчин М.С.;

Хід розгляду справи.
Товариство з обмеженою відповідальністю “Газопостачальна компанія “Нафтогаз Трейдинг” звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до Комунального підприємства “Бориславтеплоенерго” про стягнення 7 840 111, 16 грн.
Ухвалою від 29.01.2026 суд відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначив підготовче засідання на 03.03.2026.
Подальший хід розгляду справи викладено в ухвалах суду, що містяться в матеріалах справи. Так, зокрема, ухвалою від 05.05.2026 суд закрив підготовче провадження у справі та призначив розгляд справи по суті в судовому засіданні на 19.05.2026.
Ухвалою від 19.05.2026 суд відклав судове засідання на 26.05.2026, про що відповідача повідомлено в порядку ст. 121 ГПК України.
В судове засідання 26.05.2026 з`явився представник позивача в режимі відеоконференції, надав пояснення по суті спору, просив позовні вимоги задоволити. Представник відповідач у судове засідання з`явилася, не заперечила факту наявності заборгованості, а також просила відстрочити виконання рішення у даній справі на 12 місяців.
Беручи до уваги предмет та підстави позову у даній справі, закінчення процесуальних строків, суд дійшов до висновку, що матеріали справи містять достатньо документів, необхідних для вирішення спору по суті та прийняття обґрунтованого рішення.
В судовому засіданні 26.05.2026 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення. 
Правова позиція позивача.
Позовна заява обґрунтована тим, що 18.10.2024 між позивачем (постачальник) та відповідачем (споживач) укладено Договір постачання природного газу № 9370- ТКЕ(24)-12, на виконання якого позивач з жовтня 2024 року по квітень 2025 року поставив відповідачу природний газ на загальну суму 14 787 660, 07 грн.
Як стверджує позивач, відповідач не оплатив повністю вартості поставленого йому природного газу, у зв`язку із чим у нього утворилась заборгованість у розмірі 7 840 111, 16 грн. Вказану суму позивач просить стягнути у судовому порядку.
Правова позиція відповідача.
Відповідач визнає існування у нього боргу перед позивачем за Договором у заявленому до стягнення розмірі. 
Зазначає, що заборгованість перед позивачем виникла через ряд причин, які не залежать від КП «Бориславтеплоенерго»: 
- застосування для населення економічно необґрунтованих тарифів на рівні 2018 року, через дію Мораторію на підвищення тарифів та відсутності законодавчо передбаченої компенсації державою різниці в тарифі;
- застосування, передбаченого постановою Кабінету Міністрів України від 19.07.2022 № 812(із змінами), механізму розподілу коштів за формулою 65/35 : 65,0 % - для оплати за га на рахунок Позивача, і лише 35,0 % - на господарську діяльність Відповідачу. При цьому Постановою зовсім не враховано витрати підприємства на забезпечення роботи котелень на альтернативному паливі (дрова, тріска, тирса тощо). Відповідно цих коштів (35,0 %) не вистачає на оплату дров, електроенергії, зарплату;
Виконуючи вимоги Постанови Кабінету Міністрів України від 22.08.2023 № 896, підприємство, сплачуючи кошти через Держказначейство, продовжує фактично переплачувати власними коштами за спожитий газ, при цьому немає можливості проводити ремонтні роботи, працювати працівникам підприємства повний робочий тиждень. Фактично працівники працюють в міжсезоння 4 дні в тиждень, у зв`язку з відсутністю коштів з місцевого та державного бюджетів на підготовку опалювального сезону, виплатою заробітної плати тощо.
Крім того, відповідач просить врахувати його скрутне матеріальне становище та соціально важливий статус, та відстрочити виконання рішення суду у даній справі на 12 місяців.
Фактичні обставини справи, встановлені судом.
18.10.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» (позивач) та Комунальним підприємством «Бориславтеплоенерго» (відповідач) укладено договір № 9370- ТКЕ(24)-12 постачання природного газу.
24.02.2025 між сторонами було укладено додаткову угоду №1 до вказаного договору, якою змінювалися умови договору щодо ціни газу.
Відповідно до пункту 1.1, 1.2 договору, постачальник зобов`язується поставити Споживачеві природний газ, а Споживач зобов`язується прийняти та оплатити його на умовах цього Договору. Природний газ, що постачається за цим Договором, використовується Споживачем для власних потреб, або в якості сировини, а не для продажу.
Відповідно до п. 3.5 Договору, приймання-передача газу, переданого Позивачем Відповідачу у відповідному розрахунковому періоді, оформлюється актом приймання- передачі природного газу.
На виконання умов Договору позивач протягом жовтня 2024 року - квітня 2025 року передав у власність відповідача природний газ на загальну суму 14 787 660, 07 грн згідно з актами приймання-передачі природного газу.
За поставку жовтня 2024 року було складено: Акт приймання-передачі природного газу від 31 жовтня 2024 року, обсяг переданого газу: 8,01298 тис. куб. м, вартістю 60 769,54 грн (обсяг І); Акт приймання-передачі природного газу від 31 жовтня 2024 року, обсяг переданого газу: 0,03101 тис. куб. м, вартістю 580,13 грн (обсяг ІІ); Акт приймання-передачі природного газу від 31 жовтня 2024 року, обсяг переданого газу: 14,37914 тис. куб. м, вартістю 238 030,67 грн (обсяг ІІІ).
За поставку листопада 2024 року було складено: Акт приймання-передачі природного газу від 30 листопада 2024 року, обсяг переданого газу: 60,84199 тис. куб. м, вартістю 461 418,79 грн (обсяг І); Акт приймання-передачі природного газу від 30 листопада 2024 року, обсяг переданого газу: 0,17186 тис. куб. м, вартістю 3 278,33 грн (обсяг ІІ); Акт приймання-передачі природного газу від 30 листопада 2024 року, обсяг переданого газу: 136,68110 тис. куб. м, вартістю 2 262 603,52 грн (обсяг ІІІ).
За поставку грудня 2024 року було складено: Акт приймання-передачі природного газу від 31 грудня 2024 року, обсяг переданого газу: 72,78616 тис. куб. м, вартістю 552 002,03 грн (обсяг І); Акт приймання-передачі природного газу від 31 грудня 2024 року, обсяг переданого газу: 0,22889 тис. куб. м, вартістю 4437, 28 грн (обсяг ІІ); Акт приймання-передачі природного газу від 31 грудня 2024 року, обсяг переданого газу: 149,30017 тис. куб. м, вартістю 2 471 498,17 грн (обсяг ІІІ).
За поставку січня 2025 року було складено: Акт приймання-передачі природного газу від 31 січня 2025 року, обсяг переданого газу: 65,59871 тис. куб. м, вартістю 530 207,89 грн (обсяг І); Акт приймання-передачі природного газу від 31 січня 2025 року, обсяг переданого газу: 0,20510 тис. куб. м, вартістю 4 506,13 грн (обсяг ІІ); Акт приймання-передачі природного газу від 31 січня 2025 року, обсяг переданого газу: 130,01849 тис. куб. м, вартістю 2 217 152,83 грн (обсяг ІІІ).
За поставку лютого 2025 року було складено: Акт приймання-передачі природного газу від 28 лютого 2025 року, обсяг переданого газу: 72,59194 тис. куб. м, вартістю 586 731,35 грн (обсяг І); Акт приймання-передачі природного газу від 28 лютого 2025 року, обсяг переданого газу: 0,20259 тис. куб. м, вартістю 4 565,58 грн (обсяг ІІ); Акт приймання-передачі природного газу від 28 лютого 2025 року, обсяг переданого газу: 144,50342 тис. куб. м, вартістю 2 464 158,50 грн (обсяг ІІІ).
За поставку березня 2025 року було складено: Акт приймання-передачі природного газу від 31 березня 2025 року, обсяг переданого газу: 42,68453 тис. куб. м, вартістю 345 001,82 грн (обсяг І); Акт приймання-передачі природного газу від 31 березня 2025 року, обсяг переданого газу: 22,99781 тис. куб. м, вартістю 538 949,27 грн (обсяг ІІ); Акт приймання-передачі природного газу від 31 березня 2025 року, обсяг переданого газу: 56,00862 тис. куб. м, вартістю 955 092,38 грн (обсяг ІІІ).
За поставку квітня 2025 року було складено: Акт приймання-передачі природного газу від 30 квітня 2025 року, обсяг переданого газу: 21,03488 тис. куб. м, вартістю 170 016,44 грн (обсяг І); Акт приймання-передачі природного газу від 30 квітня 2025 року, обсяг переданого газу: 42,24430 тис. куб. м, вартістю 916 659,42 грн (обсяг ІІ).
Отже, у період з жовтня 2024 року по квітень 2025 року позивач передав у власність відповідача природний газ на загальну суму 14 787 660, 07 грн.
Відповідно до розділу 5 Договору, оплата за природний газ за відповідний розрахунковий період здійснюється Споживачем виключно грошовими коштами в наступному порядку: 70% вартості фактично переданого відповідно до акту приймання-передачі природного газу до останнього числа місяця, наступного за місяцем в якому було здійснено постачання газу.
Остаточний розрахунок за фактично поставлений газ здійснюється до 15 числа місяця, наступного за місяцем в якому Споживач повинен був сплатити 70% грошових коштів за відповідний розрахунковий період. У разі відсутності акту (актів) приймання-передачі природного газу, фактична вартість використаного Споживачем газу розраховується відповідно до умов підпункту 3.5.4 пункту 3.5 цього Договору.
Пунктом 6.2 Договору Споживач зобов`язаний самостійно контролювати власне використання природного газу за цим Договором та здійснювати оплату використаного природного газу своєчасно.
Відповідач не виконав зобов`язання щодо оплати вартості використаного природного газу у повному обсязі. Сума боргу станом на 06.01.2026 становить 7 840 111, 16 грн.
КП “Бориславтеплоенерго” не оплатило вартість наданих послуг, внаслідок чого за період жовтень 2024 року по квітень 2025 року у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем в розмірі 7 840 111, 16 грн.
У зв`язку з наявністю заборгованості, позивач звернувся з даним позовом та просить суд стягнути з відповідача заборгованість на загальну суму 7 840 111, 16 грн.
Оцінка суду. 
Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України (надалі – ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно із частиною 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Судом встановлено, що між позивачем (постачальник) та відповідачем (споживач) в електронній формі укладено Договір постачання природного газу № 9370-ТКЕ(24)-12 від 14.10.2024.
Частиною 1 статті 714 ЦК України передбачено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.
До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін (частина 2 статті 714 ЦК України).
Частиною 1 статті 662 ЦК України визначено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.
На виконання умов Договору позивач у період з жовтня 2024 року по квітень 2025 року (включно) поставив, а відповідач прийняв природний газ на загальну суму 14 787 660, 07 грн.
Згідно із частиною 1 статті 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.
Порядок оплати вартості поставленого природного газу сторони погодили у пункті 5.1 Договору, який передбачає оплату 70% вартості фактично переданого природного газу у строк до останнього числа місяця, наступного за місяцем, в якому було здійснено постачання газу, а також оплату решти 30% – до 15-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем, в якому споживач повинен був сплатити 70% грошових коштів за відповідний розрахунковий період.
Таким чином, оплату вартості природного газу, поставленого за договором у жовтні 2024 року, потрібно було провести до 15.12.2024, за листопад 2024 року - до 15.01.2025, за грудень 2024 року - до 15.02.2025, за січень 2025 року - до 15.03.2025, за лютий 2025 року - до 15.04.2025, за березень 2025 року - до 15.05.2025, а остаточний розрахунок за квітень 2025 року мав відбутися у строк до 17.06.2025 включно.
Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Як передбачено частиною 1 статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Судом встановлено, що відповідач свого обов`язку щодо своєчасної та повної оплати вартості природного газу, поставленого у жовтні 2024 року по квітні 2025 року належним чином не виконав, у зв`язку із чим у нього утворилась заборгованість у розмірі 7 840 111, 16 грн.
Зважаючи на те, що доказів повної чи часткової сплати вказаної суми боргу відповідачем надано не було, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість вимог позивача про стягнення із відповідача 7 840 111, 16 грн.
Відповідачем заявлено клопотання про відстрочення виконання рішення суду в частині стягнення 7 840 111, 16 грн заборгованості строком 12 місяців після ухвалення рішення суду. 
В обґрунтування заяви посилається на комплекс виняткових обставин, що зумовлюють критичний дефіцит обігових коштів та унеможливлюють одноразовий розрахунок у встановлений строк. Зокрема, підприємство є стратегічним об`єктом критичної інфраструктури, що забезпечує теплопостачанням населення, а його діяльність в особливий період визнана критично важливою згідно з розпорядженням Львівської ОВА № 1731/0/5-25ВА.
Заявник вказує, що кризова фінансова ситуація спричинена неотриманням від держави компенсацій різниці в тарифах за Законом України № 2479-IX, при тому, що обсяг такої різниці у сумі 31 485 529,54 грн повністю узгоджений протоколами Територіальної комісії та покриває борг перед позивачем. Додатково фінансовий стан Боржника ускладнюється супутніми зобов`язаннями щодо щомісячного виконання чотирьох договорів реструктуризації перед НАК «Нафтогаз України» в межах Закону України № 1730-VIII, наявною дебіторською заборгованістю споживачів, обмеженнями Постанови КМУ № 812, а також борговим навантаженням за іншими судовими рішеннями на користь стягувача (справи № 914/1261/25 та № 914/1605/25), що сукупно становить 27 084 454, 25 грн.
Водночас відповідач наголошує на існуванні реального та гарантованого механізму врегулювання боргу протягом запитуваного строку за рахунок коштів місцевого бюджету. Оскільки загальнодержавну субвенцію було виключено з бюджетного процесу, Бориславська міська рада, керуючись нормами Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» щодо виділення громадам додаткових 4% ПДФО, ухвалила цільові програми підтримки підприємства та відшкодування різниці в тарифах (рішення № 2851, № 2863, № 2961). 
Позивач проти задоволення заяви про відстрочення виконання рішення суду заперечує у повному обсязі, вважаючи її безпідставною та необґрунтованою. Свою правову позицію стягувач мотивує тим, що предметом спору у справі № 914/226/26 є стягнення заборгованості в розмірі 7 840 111,16 грн, яка виникла внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов`язань за договором постачання природного газу № 9370-ТКЕ(24)-12 від 18.10.2024 р. за період з жовтня 2024 року по квітень 2025 року. Позивач наголошує, що граничний строк оплати за вказаний енергоресурс сплив 17 червня 2025 року, а отже, відповідач фактично вже отримав тривалий період для добровільного врегулювання розрахунків за спожитий газ, що за своєю суттю є тривалим відстроченням виконання договірних зобов`язань.
Окрім того, позивач зазначає, що відповідачем не було обґрунтовано та подано доказів на підтвердження реальної можливості проведення розрахунків із Товариством з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» в майбутньому, оскільки відстрочка виконання рішення повинна забезпечити його виконання у майбутньому, а не ухилення від його повного виконання.
З огляду на відсутність належного обґрунтування та доказової бази щодо гарантій майбутнього розрахунку, Позивач стверджує про відсутність підстав для задоволення заяви КП «Бориславтеплоенерго».
Відповідно до ч. 1 ст. 239 ГПК України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.
Запроваджений процесуальними нормами права механізм відстрочення виконання судового рішення є винятковою мірою, який спрямований на досягнення кінцевої мети судового розгляду виконання ухваленого судом рішення. При цьому винятковість обставин, які повинні бути встановлені судом, повинні бути підтверджені відповідними засобами доказування.
Відтак, особа, яка подала заяву про відстрочку виконання рішення, повинна довести наявність обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення господарського суду у даній справі.
Підставою для відстрочення виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк або встановленим господарським судом способом. Вирішуючи питання про відстрочку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи. При цьому господарський суд повинен враховувати можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк чи попередньо встановленим способом, але перш за все повинен враховувати такі ж наслідки і для стягувача при затримці виконання рішення та не допускати їх настання. Вказане узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 15.06.2018 року у справі №917/138/16.
Дослідивши обґрунтування відповідача, всебічно оцінивши надані ним докази на підтвердження винятковості обставин, а також проаналізувавши заперечення позивача, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви про відстрочення виконання судового рішення.
Насамперед суд враховує ту обставину, що відповідач визнає факт порушення умов Договору. 
Суд вважає обґрунтованими доводи відповідача щодо його статусу як об`єкта критичної інфраструктури, що виконує функцію забезпечення тепловою енергією населення.
Оцінюючи баланс інтересів сторін, суд зазначає, що негайне примусове виконання рішення та арешт рахунків відповідача не призведе до швидкого задоволення вимог позивача, проте неминуче заблокує господарську діяльність комунального підприємства та створить загрозу припинення теплопостачання для територіальної громади.
Водночас суд відхиляє твердження позивача про те, що відстрочка є спробою ухилення від виконання рішення. Відповідачем надано суду належні та переконливі докази реальної можливості проведення розрахунків у майбутньому. Такими гарантіями є рішення Бориславської міської ради (№ 2851, № 2863, № 2961), якими, у зв`язку із законодавчим виділенням громадам додаткових 4% ПДФО, затверджено цільові програми фінансової підтримки та відшкодування різниці в тарифах на 2026 рік. 
Враховуючи необхідність дотримання балансу інтересів сторін та недопущення надмірного затягування виконання судового рішення, суд вважає за доцільне відстрочити виконання рішення суду у справі № 914/226/26 в частині стягнення 7 840 111, 16 грн заборгованості до 26.10.2026 включно.
Судовий збір у розмір 94 081, 34 грн не підлягає відстроченню, враховуючи інтереси стягувача, який вже поніс дані витрати.
Відповідно до вимог ч.1 ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ч.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
У відповідності до ст.76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Статтею 86 ГПК України, встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
У зв`язку з викладеним, враховуючи вищенаведені положення норм чинного законодавства України, приймаючи до уваги встановлені фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі у розмірі 7 840 111, 16 грн заборгованості.
Судові витрати.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи наведене, до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає 94 081, 34 грн судового збору.
Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-78, 86, 129, 236-241 ГПК України, суд
ВИРІШИВ:
1. Позовні вимоги задоволити повністю.
2. Стягнути з Комунального підприємства “Бориславтеплоенерго” (82300, Львівська обл., м. Борислав, вул. Коваліва, буд. 52а, код ЄДРПОУ 13809128) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Газопостачальна компанія “Нафтогаз Трейдинг” (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 1; код ЄДРПОУ 42399676) 7 840 111, 16 грн та 94 081, 34 грн судового збору.
3. Відстрочити виконання рішення Господарського суду Львівської області від 26.05.2026 у справі № 914/226/26 в частині стягнення 7 840 111, 16 грн заборгованості до 26.10.2026 включно.
Наказ видати після набрання рішенням законної сили.
Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду в порядку, встановленому розділом IV ГПК України.
Повний текст рішення складено та підписано 03.06.2026.

Суддя Запотічняк О.Д.