П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/4312/25 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Ковальчук О.К. 
Суддя-доповідач - Шидловський В.Б. 
18 червня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Шидловського В.Б. 
суддів: Сапальової Т.В.  Капустинського М.М. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 26 січня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області , Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, в якому просила:
визнати протиправним рішення від 05.03.2025 № 220650006774 Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про відмову у зарахуванні до страхового стажу періоду роботи з 14.05.1985 по 18.06.1985 та період з 12.07.1988 по 01.02.2005 (до 01.01.1998) та відмову у призначенні пенсії за віком,
зобов`язати Головне управляння Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до страхового стажу період роботи з 14.05.1985 по 18.06.1985 та період з 12.07.1988 по 01.02.2005 (до 01.01.1998) в у повному обсязі;
зобов`язати Головне управляння Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити пенсію за віком з моменту звернення.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 26 січня 2026 року позов задоволено частково.
Визнано протиправним і скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 05.03.2025 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 16.05.1985 по 18.06.1985 та з 12.07.1988 по 01.02.2005 і призначити пенсію за віком з 26.01.2025.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Стягнуто на користь ОСОБА_1 1211,20 грн судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області.
Не погодившись з судовим рішенням в частині задоволення позовних вимог, відповідач-2 подав апеляційну скаргу.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги, апелянт посилається на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для розгляду справи, невідповідність висновків обставинам справи та порушення норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення правового спору.
За правилами п.3 ч.1 ст.311 КАС України, розгляд справи колегією суддів здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , 25.02.2025 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Рішенням від 05.03.2025 № 220650006774 Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області відмовило у призначені пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу. Страховий стаж становить 25 років 01 місяць 16 днів. До страхового стажу не зарахований період роботи з 14.05.1985 по 18.06.1985 згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 17.10.1985, оскільки період роботи передує даті заповнення трудової книжки, а в архівній довідці №194 від 07.02.2025 відсутня інформація про звільнення з роботи; період роботи з 12.07.1988 по 01.02.2005 згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 17.10.1985, оскільки відсутня інформація про реорганізацію підприємства. Вищевказаний період зараховано частково згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу з 01.01.1998. Згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб зараховані всі періоди трудової діяльності.
Вважаючи наведене рішення відповідача протиправним, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення виходив з часткової обґрунтованості та доведеності позовних вимог, а відтак наявності підстав для часткового задоволення адміністративного позову.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначені законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV (далі по тексту Закон №1058- ІV).
Частиною 1 статті 24 Закон № 1058-IV встановлено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (частина 2 статті 24 Закону № 1058-IV).
Відповідно до частини 2 статті 26 Закону, у разі відсутності страхового стажу, передбаченого частиною 1 цієї статті, право на призначення пенсії за віком така особа набуде після досягнення віку 63 років за наявності страхового стажу від 25 років.
У разі відсутності необхідного страхового стажу право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 65 років за наявності страхового стажу - від 15 років.
Отже, передумовою застосування статті 26 Закону №1058-IV є наявність двох складових: віку особи та відповідного страхового стажу.
Підставою для відмови щодо призначення пенсії позивачці слугувала відсутність страхового стажу, передбаченого статтею 26 Закону №1058-IV.
Згідно з відомостями Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області страховий стаж позивачки складає 25 років 01 місяць 16 днів. До страхового стажу не зарахований період роботи з 14.05.1985 по 18.06.1985 згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 17.10.1985, оскільки період роботи передує даті заповнення трудової книжки, а в архівній довідці №194 від 07.02.2025 відсутня інформація про звільнення з роботи; період роботи з 12.07.1988 по 01.02.2005 згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 17.10.1985, оскільки відсутня інформація про реорганізацію підприємства. Вищевказаний період зараховано частково згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу з 01.01.1998.
Досліджуючи доводи апелянта про правомірність висновків відповідача щодо не врахування до страхового стажу позивачки періоду роботи з 14.05.1985 по 18.06.1985 в Дунаєвецькому районному виробничому об`єднанні по агрохімічному обслуговуванню сільськогосподарського господарства "Сільгоспхімія" Хмельницької області, суд апеляційної інстанції враховує наступне.
Відповідно до статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).
Пунктом 1 Порядку №637 визначено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Відповідно до пункту 3 цього Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Зі змісту наведених норм слідує, що положення Порядку №637 щодо підтвердження стажу роботи, який є спеціальним по відношенню до Закону України "Про пенсійне забезпечення", мають бути застосовані лише у чітко визначених та вичерпних випадках, а саме: за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. Разом з тим, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Постановою Держкомтруда СРСР від 20.06.1974 №162 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах та організаціях (далі Інструкція №162).
Відповідно до абзацу 1 пункту 1.1 Інструкції №162 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників та службовців.
Згідно з абзацами 2, 3 пункту 2.2 Інструкції №162 заповнення трудової книжки вперше здійснюється адміністрацією підприємства у присутності робітника не пізніше тижневого строку з дня прийняття на роботу. До трудової книжки вносяться відомості про роботу: прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення.
Абзацом 1 пункту 2.10 Інструкції №162 встановлено, що відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження.
Згідно з пунктом 2.11 Інструкції №162 першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.
Відповідно до пункту 4.1 Інструкції №162 при звільненні робітника або службовця всі записи про роботу, що внесені в трудову книжку за час роботи на даному підприємстві, завіряються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженої ним особи та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.
Аналогічні вимоги закріплені в Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 (далі - Інструкція №58).
Зміст викладених норм свідчить про те, що законодавством чітко визначено порядок організації ведення, обліку, зберігання і видачу трудових книжок працівників, а також встановлено відповідальність за порушення такого порядку.
Всі записи, які мають відношення до трудової діяльності працівника та вносяться до трудової книжки, можуть бути внесені вичерпним колом осіб.
Таким чином, позивач, як особа на яку не покладено обов`язку щодо організації ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок, не може нести відповідальність за неправильність, неточність або неповноту внесених до її трудової книжки відомостей, а тому, невірне заповнення трудової книжки не може бути підставою для прийняття органом Пенсійного фонду України рішення про відмову у призначенні пенсії та не зарахування страхового стражу, результатом чого стало обмеження належного соціального захисту громадянина.
Наведене узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеній у постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17.
Слід зауважити, що трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому, працівник не може нести і негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки.
Відповідач не врахував, що не усі недоліки записів (заповнення) у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а, в якій зазначено, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.
Слід зазначити, що право позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у її трудовій книжці.
Так, підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.
Як встановлено судом першої інстанції, у трудовій книжці позивачки серії НОМЕР_1 міститься запис про її роботу в період з 14.05.1985 по 18.06.1985 в Дунаєвецькому районному виробничому об`єднанні по агрохімічному обслуговуванню сільського господарства «Сільгоспхімія» Хмельницької області. При цьому у зазначеному записі підставою прийняття на роботу визначено наказ №34-к від 16.05.1985, що узгоджується з даними, наявними в матеріалах справи.
Крім того, в матеріалах справи міститься архівна довідка від 07.02.2025 №194, згідно з якою ОСОБА_2 прийнято на роботу з 16 травня 1985 року. Таким чином, наявні у справі документи підтверджують факт роботи позивачки в Дунаєвецькому районному виробничому об`єднанні по агрохімічному обслуговуванню сільського господарства «Сільгоспхімія» Хмельницької області в період роботи з 16.05.1985 по 18.06.1985.
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції, що доведеним є факт роботи позивачки у Дунаєвецькому районному виробничому об`єднанні по агрохімічному обслуговуванню сільського господарства «Сільгоспхімія» Хмельницької області саме з 16.05.1985, що підтверджується як записом у трудовій книжці із посиланням на наказ №34-к від 16.05.1985, так і архівною довідкою від 07.02.2025 №194. У зв`язку з цим до страхового стажу позивачки підлягає зарахуванню період роботи з 16.05.1985 по 18.06.1985, тоді як підстав для зарахування стажу з 14.05.1985, як того просить позивачка, матеріали справи не містять.
Відтак, Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області безпідставно відмовило ОСОБА_1 у зарахуванні до страхового стажу періоду її роботи з 16.05.1985 по 18.06.1985 в Дунаєвецькому районному виробничому об`єднанні по агрохімічному обслуговуванню сільського господарства «Сільгоспхімія» Хмельницької області, що не спростовано доводами апеляційної скарги. 
Стосовно ж доводів апелянта про наявність підстав для не врахування до страхового стажу позивачки періоду роботи з 12.07.1988 по 01.02.2005, колегія суддів зважає на наступне.
Як встановлено з матеріалів справи, спірним рішенням до загального страхового стажу позивача не зараховано період роботи з 12.07.1988 по 01.02.2005 в Дунаєвецькій агрохімлабораторії, оскільки відсутня інформація про реорганізацію підприємства (вищевказаний період зараховано частково згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу з 01.01.1998).
Слід зауважити, що трудова книжка позивача містить всі необхідні записи про роботу у спірний період, а саме відомості про підприємство, дату прийняття позивача на посаду, назву цієї посади, дані про реквізити наказів про прийняття на роботу та звільнення з роботи; ці записи є належними та допустимим доказом підтвердження трудового стажу позивача
Формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.
У свою чергу згідно з вимогами статті 101 Закону № 1788-XII органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.
Отже, правом вимагати додаткові документи від підприємств, організацій і окремих осіб наділені лише органи, що призначають пенсії, а не особи, яким призначається пенсія. У разі сумніву або розбіжностей в документах, які враховуються при обчисленні пенсії, відповідач має вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також у необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.
При цьому відповідачем не надано до суду належних та допустимих доказів на підтвердження звернення до підприємств, у яких працював позивач, або архівних установ для отримання відомостей щодо спірного періоду роботи позивача.
Також відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що спірний запис у трудовій книжці є недійсним та недостовірним.
Відтак, період роботи з 12.07.1988 по 01.02.2005 в Дунаєвецькій агрохімлабораторії слід зарахувати до страхового стажу позивача.
Відповідно до частини 1 статті 26 Закону № 1058 право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років.
Загальний страховий стаж позивачки (з урахуванням періодів зарахованих судом) становить понад 32 роки.
Відповідно до частини 1 статті 45 Закону № 1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Позивачка ( ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 ) із заявою про призначення пенсії звернулася 25.02.2025, тому суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку щодо наявності підстав зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити пенсію за віком з 26.01.2025, а не з моменту звернення як просить позивачка.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.
Згідно із п.1 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 26 січня 2026 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 		Шидловський В.Б.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Сапальова Т.В.    Капустинський М.М.