ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2026 року 
м. Київ

cправа № 922/2188/25 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Могил С. К. - головуючий (доповідач), Волковицька Н. О., Случ О. В.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "Лиманський комбікормовий завод"
про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, понесених під час розгляду касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Птахокомплекс "Нова" на постанову Східного апеляційного господарського суду від 18.12.2025
у справі № 922/2188/25
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "Лиманський комбікормовий завод"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Птахокомплекс "Нова"
про стягнення 20 232 602,93 грн,
В С Т А Н О В И В:
Постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.05.2026 касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Птахокомплекс "Нова" (далі - ТОВ "Птахокомплекс "Нова"; відповідач) залишено без задоволення, а постанову Східного апеляційного господарського суду від 18.12.2025 - без змін. Поновлено дію постанови Східного апеляційного господарського суду від 18.12.2025, яка зупинялась згідно з ухвали суду від 27.01.2027.
У відзиві на касаційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "Лиманський комбікормовий завод" (далі - ТОВ "Виробничо-комерційна фірма "Лиманський комбікормовий завод"; позивач) зазначало про необхідність стягнення з ТОВ "Птахокомплекс "Нова" на його користь 40 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, а також "гонорару успіху" у сумі 1 % від присудженої судом суми. До відзиву заявник долучив відповідні документи на підтвердження понесення цих витрат. 
Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15.06.2026 відповідну заяву ТОВ "Виробничо-комерційна фірма "Лиманський комбікормовий завод" призначено до розгляду у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та зазначено ТОВ "Птахокомплекс "Нова" про можливість надання пояснень щодо обґрунтованості відповідної заяви. 
19.06.2026 ТОВ "Птахокомплекс "Нова" звернулося із запереченнями, в яких просило відмовити у задоволенні відповідної заяви позивача. Заявник також зазначав і про зменшення суми витрат на професійну правничу допомогу з огляду на критерії "розумності і співмірності" цих витрат. На думку заявника, витрати у відповідній сумі є несправедливими, неспівмірними з обсягом наданих послуг. 
22.06.2026 ТОВ "Виробничо-комерційна фірма "Лиманський комбікормовий завод" звернулося із письмовими поясненнями, в яких також просило стягнути наведену вище суму витрат на професійну правничу допомогу і "гонорар успіху". До заперечень долучило акт приймання-передачі послуг від 27.05.2026, додаткову угоду від 27.05.2026 № 2/2 до договору про надання правової допомоги, ордер про надання правничої допомоги, які подані поза межами строку, визначеного ч. 8 ст. 129 ГПК України, а тому не беруться судом до уваги. 
Розглянувши заяву ТОВ "Виробничо-комерційна фірма "Лиманський комбікормовий завод", врахувавши заперечення ТОВ "Птахокомплекс "Нова", колегія суддів дійшла таких висновків. 
Законодавець у п. 3 ч. 1 ст. 244 ГПК України закріпив норму, відповідно до якої суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. 
Гл. 8 розд. I ГПК України регулює інститут судових витрат.
За загальним правилом, судові витрати - це передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв`язку з вирішенням конкретної справи (див. також п. 49 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 242/4741/16-ц).
Статтею 123 ГПК України, яка визначає види судових витрат, встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (ст. 126 ГПК України).
Згідно з ст. 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу.
Закон України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначає правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні.
Відповідно до норм цього Закону:
- договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт - оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (п. 4 ч. 1 ст. 1 цього Закону);
- представництво - це вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (п. 9 ч. 1 ст. 1 цього Закону);
- інші види правової допомоги - це види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 цього Закону);
- видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами (ст. 19 цього Закону);
- гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначено в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховують складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 цього Закону).
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 виснувала, що: "гонорар може встановлюватися у формі: фіксованого розміру і погодинної оплати. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв".
Загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 4 ст. 129 ГПК України, відповідно до якої інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Велика Палата Верховного Суду у п. 164 постанови від 05.06.2024 у справі № 910/14524/22 дійшла висновку, що одним із принципів господарського судочинства є відшкодування судових витрат стороні, на користь якої ухвалене судове рішення. Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, зокрема, у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (ст. 124 ГПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст. 126 ГПК України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат (ст. 129 ГПК України (див. також постанову Верховного Суду від 25.03.2026 у справі № 910/7099/21). 
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. 
Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч. 8 ст. 129 ГПК України).
Об`єднана палата Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду у п. 6.5 постанови від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 зазначила, що витрати на надану професійну правничу допомогу, у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 126 ГПК України). 
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 ГПК України).
Водночас за змістом ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. 
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), у тому числі в рішенні в справі "Лавентс проти Латвії" (Lavents v. Latvia) від 28.11.2002 щодо судових витрат, зазначено, що за ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму.
Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду у додатковій постанові від 15.12.2025 у справі № 922/82/20 вказав на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Так, у рішенні в справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" від 23.01.2014 зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
Здійснюючи аналіз вказаних вище норм права, Верховний Суд, Велика Палата Верховного Суду неодноразово висновували таке: 
- не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (див., зокрема, п. 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, п. 135 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21);
- нормами процесуального законодавства передбачені такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін (див. п.п. 33- 34; 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19);
- критерії оцінки реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та неодмінності), а також розумності їхнього розміру застосовують з огляду на конкретні обставини справи, тобто є оціночним поняттям. Вирішення питання оцінки суми витрат, заявлених до відшкодування, на предмет відповідності зазначеним критеріям є завданням того суду, який розглядав конкретну справу і мав визначати суму відшкодування з належним урахуванням особливостей кожної справи та всіх обставин, що мають значення (див. постанову Верховного Суду від 06.05.2026 у справі № 676/4395/20);
- під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд: 1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у ч. 4 ст. 126 ГПК України (а саме: співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони; 2) з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені ч.ч. 5- 7, 9 ст. 129 ГПК України (а саме: пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення або чи заявлення неспівмірно нижчої суми судових витрат порівняно з попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами (див. постанову Верховного Суду від 06.02.2023 у справі № 41/1-10);
- не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату "гонорару успіху", у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. "Гонорар успіху" є складовою гонорару адвоката і належить до судових витрат. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд повинен оцінювати, зокрема, і "гонорар успіху" за критерієм розумності таких витрат, їх співмірності з ціною позову, складністю справи та її значенням для сторони справи (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, постанову Верховного Суду від 22.12.2022 у справі № 903/643/21);
- у наданому відповідачем-1 акті надання послуг від 28.09.2022 зазначено окремо такі види робіт: аналіз наданих документів, судової практики та підготовка правової позиції щодо способу захисту в касаційній інстанції, підготовка та подача відзиву на касаційну скаргу у справі № 910/17228/19. На переконання колегії суддів вказані види послуг, які зазначені відповідачем-1 окремо є одним і тим же видом послуг та охоплюються таким видом як "підготовка відзиву на касаційні скарги" (див. постанову Верховного Суду від 05.10.2022 у справі № 910/17228/19). 
Колегія суддів зазначає, що на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу у суді касаційної інстанції позивач надав такі документи: 
- копію договору про надання правової допомоги від 23.10.2024 № 24/10/2024, укладеного між Чужином В. С. (адвокат) і ТОВ "Виробничо-комерційна фірма "Лиманський комбікормовий завод" (клієнт), за умовами якого адвокат зобов`язувався надати клієнту визначену цим договором правову допомогу щодо консультацій, представництва та захист інтересів останнього, зокрема, надання правової інформації, консультацій, роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності як юридичної особи, створених за участю клієнта; складання заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів клієнта у судах під час здійснення, зокрема, господарського судочинства, а також в інших державних органах без обмежень повноважень; представництво в господарських, окружних судах, районних, місцевих, апеляційних судах усіх юрисдикцій (п. 1.1 договору). У розд. 2 цього договору зазначено, що правова допомога надається адвокатом клієнту шляхом, зокрема: надання консультацій та роз`яснень з юридичних питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництва інтересів в судах будь-яких інстанцій та юрисдикцій. У п. 4.1 договору сторони дійшли згоди, що гонорар за надання правової допомоги складається в залежності від обсягу та виду наданих послуг та визначається у додаткових угодах або у актах виконаних робіт;
- копію додаткової угоди від 15.01.2026 № 1/1 до договору про надання правової допомоги № 24/10/2024, укладену між Чужином В. С. і ТОВ "Виробничо-комерційна фірма "Лиманський комбікормовий завод", в якій сторони досягли згоди про те, що розмір гонорару за представництво адвокатом ТОВ "Виробничо-комерційна фірма "Лиманський комбікормовий завод" у Касаційному господарському суді у справі № 922/2188/25 складає 40 000,00 грн та "гонорар успіху" - 1% від присудженої суми судом клієнту. У цій угоді сторони узгодили, що оплата гонорару здійснюється після набуття законної сили рішення, гонорар сплачується після винесення рішення касаційною інстанцією впродовж одного місяця; 
- попередній розрахунок витрат на професійну правничу допомогу від 30.01.2026, згідно з яким: вартість за ознайомлення та аналіз касаційної скарги (2 год.) становить 8 000,00 грн (1 год. = 4 000,00 грн); вартість за ознайомлення та аналіз уточненої касаційної скарги (2 год.) - 8 000,00 грн (1 год. = 4 000,00 грн); вартість за пошук та аналіз практики Верховного Суду, на яку посилається скаржник (2 год.) - 8 000,00 грн (1 год. = 4 000,00 грн); вартість за складання відзиву на касаційну скаргу (3 год.) - 12 000,00 грн (1 год. = 4 000,00 грн); вартість за участь у судовому засіданні - 4 000,00 грн (1 год. = 4 000,00 грн); 
- ордер на надання правничої допомоги від 15.01.2026 серії АА № 1667735 на ім`я адвоката Чужина В. С. для представлення інтересів ТОВ "Виробничо-комерційна фірма "Лиманський комбікормовий завод" у Касаційному господарському суді на підставі договору про надання правової допомоги від 23.10.2024 № 24/10/2024; 
- свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю Чужином В. С. від 10.01.2014 № 1467.
Проаналізувавши доводи заяви позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу (з урахуванням "гонорару успіху") в суді касаційної інстанції, дослідивши надані ним документи на підтвердження цих витрат, колегія суддів зазначає, що ними підтверджується надання адвокатом Чужином В. С. позивачу послуг із професійної правничої допомоги у Верховному Суді при перегляді цієї справи. Так, з аналізу вказаних вище документів, а також матеріалів справи вбачається, що адвокатом Чужиним В. С. було підготовлено і подано відзив на касаційну скаргу, а також вказаний адвокат брав участь у судовому засіданні 26.05.2026, підтримуючи правову позицію ТОВ "Виробничо-комерційна фірма "Лиманський комбікормовий завод" у суді. Встановивши вказане, взявши до уваги заяву відповідача щодо зменшення заявлених позивачем витрат, керуючись ст. 126 ГПК України, колегія суддів дійшла висновку, що сума (40 000, 00 грн) цих витрат є завищеною, неспівмірною зі складністю справи, враховуючи, зокрема, те, що правова позиція позивача була сталою, один і той же адвокат Чужин В. С. представляв інтереси позивача при розгляді цієї справи у всіх трьох інстанціях, тобто адвокат був обізнаний із предметом, обставинами цієї справи, а також нормативно-правовим регулюванням спірних правовідносин, а підготовка та подання відзиву на касаційну скаргу, які зводяться до підтримки висновків суду апеляційної інстанції про часткове задоволення позовних вимог (6 530 940,20 грн) не вимагали великого обсягу аналітичної та технічної роботи для цього адвоката. Крім того, колегія суддів вважає, що такі витрати як ознайомлення та аналіз касаційної скарги, пошук та аналіз практики Верховного Суду, на яку посилається скаржник, фактично є одним і тим же видом послуг та охоплюються таким видом як "підготовка відзиву на касаційну скаргу" (див. також додаткову постанову Верховного Суду від 07.09.2022 у справі № 907/335/21). 
Отже, врахувавши результати розгляду справи у Верховному Суді, заперечення відповідача, надавши оцінку співмірності розміру цих витрат зі складністю справи та об`ємом наданих правових послуг позивачу у Верховному Суді, колегія суддів дійшла висновку про зменшення суми витрат на професійну правничу допомогу до 16 000, 00 грн (за підготовку і подання відзиву на касаційну скаргу і участь адвоката у судовому засіданні 26.05.2026). При цьому колегія суддів враховує і те, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема, у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату "гонорару успіху", у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Враховуючи наявні у матеріалах справи документи, заперечення відповідача, а також вищенаведені критерії колегія суддів дійшла висновку і про зменшення стягнення з відповідача на користь позивача "гонорару успіху" до 30 000,00 грн (див., зокрема, постанову Верховного Суду від 14.04.2026 у справі № 910/10621/23).
Отже, керуючись нормами матеріального права, які регулюють інститут витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача 46 000,00 грн, які складаються із витрат на професійну правничу допомогу, понесених у Верховному Суді у сумі 16 000, 00 грн (підготовка і подання відзиву на касаційну скаргу; участь у судовому засіданні 26.05.2026) + 30 000,00 грн "гонорар успіху".
Керуючись ст. ст. 123, 126, 129, 244, 315 ГПК України, Верховний Суд
П О С Т А Н О В И В:
Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "Лиманський комбікормовий завод" про розподіл витрат на професійну правничу допомогу задовольнити частково.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Птахокомплекс "Нова" (код ЄДРПОУ 34328899) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "Лиманський комбікормовий завод" (код ЄДРПОУ 42733895) 46 000,00 грн судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених у суді касаційної інстанції.
В задоволенні решти вимог зазначеної заяви відмовити.
Доручити Господарському суду Харківської області видати відповідний наказ.
Додаткова постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Могил С. К. 

Судді: Волковицька Н. О.

Случ О. В.