ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2026 року	Львів	Справа № 348/2918/25 пров. № А/857/14503/26	
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді	Матковської З. М.	
суддів -	Гуляка В. В.	
 	Ільчишин Н. В.	
за участю секретаря судового засідання: Рибачука А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 10 лютого 2026 року у справі № 348/2918/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження по справі,
головуючий суддя першої інстанції – Міськевич О.Я., час ухвалення - 15.19 год.,
місце ухвалення – м. Надвірна, дата складання повного тексту – 10.02.2026
В С Т А Н О В И В :
Адвокат Мищишин І.Я. в інтересах ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови №18336 від 01.09.2025 про скасування постанови №18336 від 01.09.2025про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження по справі.
В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 01.09. 2025 р. у м. Надвірна тимчасово виконуючий обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковник ОСОБА_2 виніс постанову №18336 від 01.09.2025 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 .
Згідно оскаржуваної постанови ОСОБА_1 порушив правила військового обліку , які затверджені Постановою КМУ №14 87 від 30.12. 2022 року (ч.1 п.1 вказаних правил) змінив місце проживання і не став на військовий облік у ТЦК та СП протягом 7 днів ,чим вчинив правопорушення передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП скоєне в особливий період ( воєнний стан). За скоєне правовопрорушення на ОСОБА_1 накладено штраф у сумі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.
Позивач по справі з даною постановою не погоджується та зазначає, що зареєстрований і проживає за адресою АДРЕСА_1 з 22.12.2007 року відповідно до відмітки про реєстрацію місця проживання у паспорті громадянина України, місце проживання так само як і місце реєстрації не змінював. Відповідно до довідки до акту огляду медико- соціальної експертної комісії серії 12 ААд № 372209 є особою з інвалідністю з 26.12.2024року. Відповідно до електронного військово-облікового документа позивач перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 , дані уточнено вчасно , наявна відстрочка. Місце реєстрації зазначено АДРЕСА_1 . Проте, позивач не змінював місце проживання, своєчасно уточнив військово-облікові дані, у нього наявна відстрочка, тому відсутні підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності.
Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 10 лютого 2026 року позов задоволено. Скасовано постанову т.в.о.начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 по справі про адміністративне правопорушення від 01.09.2025року за №18336 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 статті 210 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000,00 грн. Закрито провадження у адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 статті 210 КУпАП.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що таке прийняте без повного з`ясування усіх обставин справи, з порушенням норм процесуального та матеріального права.
Суть доводів апелянта зводиться до того, що 25.06.2025 року голова Лоївського Старостинського округу надав загальний список військовозобов`язаних, які станом на 25.06.2025 року зареєстровані. але не проживають на території округу. У цьому списку під номером 63 вказаний позивач ( ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (додаток стор. 9), та вказана адреса реєстрації АДРЕСА_1 , а також те, що позивач є зареєстрований, але не проживає по місцю реєстрації. Після опрацювання даних списків ІНФОРМАЦІЯ_5 , військовозобов`язані, які змінили місце проживання та не повідомили ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо зміни проживання, внеслись у систему «ОБЕРІГ», як порушники військового обліку.
Вважає, що відповідач діяв відповідно до вимог чинного законодавства, тому просить рішення суд першої інстанції скасувати та ухвалити нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову.
Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Учасники справи в судове засідання не прибули, хоча належним чином були повідомлений про дату судового засідання.
Відповідно до статті 268 КАС України, у справах, визначених статтями 273-277, 280-283-1, 285-289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки до електронного кабінету, а за його відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку.
Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду.
Суд апеляційної інстанції розглядає справу у десятиденний строк після закінчення строку апеляційного оскарження з повідомленням учасників справи (ч.5 ст. 286 КАС України).
З врахуванням вищенаведеного, та у відповідності до ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.
Крім цього, колегія суддів зазначає, що дана категорія справ віднесена до термінових, розгляд яких здійснюється у десятиденний строк.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Судом встановлено та з матеріалів справи слідує, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення №18196 від 30.08.2025, складеного офіцером відділу обліку та бронювання молодшим лейтенантом ОСОБА_3 відносно ОСОБА_1 , встановлено, що 30.08.2025р. до ІНФОРМАЦІЯ_3 доставлено посадовими особами Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області військовозобов`язаного ОСОБА_1 у зв`язку з тим, що він перебував у розшуку. При перевірці військово-облікових даних військовозобов`язаного та звірки з АІТС «Оберіг» було виявлено, що військовозобов`язаний ОСОБА_1 порушив правила військового обліку, які затверджені Постановою КМУ №1487 від 30.12. 2022 року (ч.1 п.1 вказаних правил) змінив місце проживання і не став на військовий облік у ТЦК та СП протягом 7 днів, чим вчинив правопорушення передбачене ч. 3 ст.210 КУпАП скоєне в особливий період ( воєний стан). Протокол ОСОБА_1 підписаний, зауважень та пояснень не зазначено.
01.09.2025р тимчасово виконуючим обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 підполковником ОСОБА_2 винесено постанову №18336 від 01.09.2025 про притягнення до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП щодо ОСОБА_1 та накладення стягнення.
Не погоджуючись із вказаною постановою, позивач оскаржив її до суду.
Суд першої інстанції позов задовольнив з тих підстав, що оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення була складена з порушенням вимог ст. 283 КУпАП, оскільки не містить посилання на норми законодавства, порушення якої позивачем утворює склад адміністративного правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП.
Апеляційний суд вважає вірними висновки суду першої інстанції та зазначає наступне.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами (стаття 7 КУпАП).
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
За змістом частини 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Частиною 2 ст. 251 КУпАП визначено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Стаття 280 КУпАП визначає, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються ст. 279-1– 279-8 цього Кодексу.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
У КУпАП визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби здійснюється на підставі Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Статтею 65 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, що також передбачено частиною першою статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
У відповідності до ст. 1 ЗУ «Про оборону України» особливий період – період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Порядок організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних регламентовано Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу», Порядком організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487, Положенням про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 № 154.
Статтею 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» установлено обов`язок призовникам, військовозобов`язаним та резервістам самостійно з`явитись у семеденний строк до територіального центру комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий обліку лише у разі прибуття до нового місця проживання та взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.
Відповідно до вимог абз. 2 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів.
Згідно з абз. 5 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, зокрема, проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі.
Відповідно до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого Постановою КМ України № 1487 від 30.12.2022, військовий облік є складовою змісту мобілізаційної підготовки держави. Військовий облік ведеться з метою визначення наявних людських мобілізаційних ресурсів та їх накопичення для забезпечення повного та якісного укомплектування Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення (далі - інші військові формування) особовим складом у мирний час та в особливий період. З метою ведення військового обліку в державі створюється система військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - система військового обліку).
Військовий облік забезпечується з урахуванням вимог законодавства у сфері декларування та реєстрації місця проживання (перебування) фізичних осіб, організовується і безпосередньо ведеться державними органами, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями, в яких призовники, військовозобов`язані та резервісти працюють (навчаються).
Відповідно до вимог ч. 1 п. 1 Правил військового обліку призовників та військовозобов`язаних, викладених у додатку 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487, призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні, зокрема: перебувати на військовому обліку:
за задекларованим (зареєстрованим) місцем проживання - у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані СБУ - у Центральному управлінні або регіональних органах СБУ (далі - органи СБУ), військовозобов`язані розвідувальних органів - у відповідному підрозділі розвідувального органу). Крім того, призовники, військовозобов`язані та резервісти, які проживають в селах та селищах, а також у містах, де відсутні відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, повинні перебувати на персонально-первинному військовому обліку у відповідних виконавчих органах сільських, селищних, міських рад;
за місцем роботи (навчання) - в центральних і місцевих органах виконавчої влади, в інших державних органах, в органах місцевого самоврядування, в органах військового управління (органах управління), військових частинах (підрозділах) Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органах спеціального призначення, на підприємствах, в установах, організаціях, закладах освіти, закладах охорони здоров`я незалежно від підпорядкування і форми власності.
Відповідно до п. 15-1 Порядку, затвердженого Постановою КМ України № 1487 від 30.12.2022, в редакції станом на дату виникнення спірних правовідносин, до запровадження електронної інформаційної взаємодії між Єдиним державним реєстром призовників, військовозобов`язаних та резервістів та інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами, базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, відповідно до Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» призовники, військовозобов`язані та резервісти (за наявності у них дійсних військово-облікових документів) можуть надавати інформацію про зміну своїх облікових даних шляхом подання заяв та відповідних підтвердних документів через центри надання адміністративних послуг, на підставі яких районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, орган СБУ, відповідні підрозділи розвідувальних органів вносять зміни до відповідних облікових документів та Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Військовий облік ведеться на підставі даних паспорта громадянина України та військово-облікових документів (п. 20).
Взяття на військовий облік, зняття та виключення з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів у районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, органах СБУ, відповідних підрозділах розвідувальних органів здійснюється відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (п. 22).
Згідно з п. 23 Порядку, призовники, військовозобов`язані та резервісти в разі зміни адреси їх місця проживання або інших персональних даних зобов`язані особисто в семиденний строк повідомити про такі зміни відповідним органам, де вони перебувають на військовому обліку, зокрема у випадках, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 7 лютого 2022 р. № 265 «Деякі питання декларування і реєстрації місця проживання та ведення реєстрів територіальних громад», через центри надання адміністративних послуг та інформаційно-комунікаційні системи.
Призовники, військовозобов`язані та резервісти, які не актуалізували інформацію про себе в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, особисто у семиденний строк з дня внесення змін до персональних даних прибувають із паспортом громадянина України та військово-обліковими документами до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, органу СБУ, відповідного підрозділу розвідувального органу, який організовує та веде військовий облік на території адміністративно-територіальної одиниці, для взяття їх на військовий облік, зняття з військового обліку або внесення змін до їх облікових даних.
Згідно з п. 81 чинного Порядку, взяття на військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів у районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, органах СБУ, відповідних підрозділах розвідувальних органів здійснюється за їх особистої присутності (крім випадків, визначених у пунктах 15, 15-1 цього Порядку та підпункті 10-1 пункту 1 додатка 2). При цьому взяття на військовий облік здійснюється за умови наявності паспорта громадянина України (паспорта громадянина України для виїзду за кордон у випадку подання заяви про взяття на військовий облік через закордонну дипломатичну установу України згідно з підпунктом 10-1 пункту 1 додатка 2) та військово-облікового документа у разі, якщо він видавався та не був втрачений.
При цьому, відповідно до п. 19 Порядку, призовники, військовозобов`язані та резервісти, винні в порушенні вимог правил військового обліку, несуть відповідальність згідно із законом.
З аналізу вищенаведених правових норм вбачається, що постановлення на військовий облік після прибуття до нового місця проживання кореспондується з обов`язком особи звернутися до відповідного органу (РТЦК) за новим місцем проживання у 7-денний строк.
Статтею 210 КУпАП передбачено, що порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку -
тягне за собою накладення штрафу від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, -
тягне за собою накладення штрафу від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період -
тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Як слідує з змісту оскаржуваної постанови, 30.08.2025року працівниками Надвірнянського РВП до ІНФОРМАЦІЯ_3 доставлений військовозобов`язаний ОСОБА_1 . Під час перевірці військово-облікових даних військовозобов`язаного та звірки з АІТС «Оберіг» було виявлено, що військовозобов`язаний ОСОБА_1 порушив правила військового обліку, які затверджені Постановою КМУ №1487 від 30.12. 2022 року (ч.1 п.1 вказаних правил) змінив місце проживання і не став на військовий облік у ТЦК та СП протягом 7 днів, чим вчинив правопорушення передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП скоєне в особливий період. За скоєне правопорушення на ОСОБА_1 накладено штраф у сумі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.
Судом встановлено та з матеріалів справи слідує, що позивач ОСОБА_1 зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 з 22.12.2017року, що підтверджується відповідною відміткою про реєстрацію місця проживання у паспорті громадянина України.
Відповідно до довідки до акту огляду медико- соціальної експертної комісії Серії 12 ААД № 372209, позивач є особою з інвалідністю з 26.12.2024року.
Відповідно до електронного військово-облікового документа Резерв + ОСОБА_1 перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 , дані уточнено вчасно, наявна відстрочка відповідно п.2 ч.1 ст. 23. Місце реєстрації зазначено АДРЕСА_1 .
Відповідно до Витягу з Єдиного демографічного реєстру, ОСОБА_1 , 1982р.н. - зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 з 22.12.2017р.
Отже, наведені вище обставини справи та наявні докази, свідчать про те, щ позивач ОСОБА_1 станом на 30.08.2025 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , з 22.12.2017 року.
Крім цього, відповідно до даних застосунку «Резерв» ОСОБА_1 перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 , дані уточнено вчасно, наявна відстрочка відповідно п.2 ч.1 ст.23. Місце реєстрації зазначено АДРЕСА_1 .
Отже, доказів того, що позивач як військово зобов`язаний відповідно до ч.1 ст.37 Закону №2232, змінив місце проживання та не став на військовий облік у 7-денний строк за новим місцем проживання відповідачем суду не надано. 
Доводи відповідача про те, що судом першої інстанції не взято до уваги той факт, що 25.06.2025 року голова Лоївського Старостинського округу надав загальний список військовозобов`язаних, які станом на 25.06.2025 року зареєстровані. але не проживають на території округу. У цьому списку під номером 63 вказаний позивач ( ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (додаток стор. 9), та вказана адреса реєстрації АДРЕСА_1 , а також те, що позивач зареєстрований, але не проживає по місцю реєстрації є необґрунтованими, оскільки відповідач таких відомостей суду першої інстанції на надав, відзив на позовну заяву не подавав, хоча позовна заява з додатками та ухвала суду надсилались на електронну адресу відповідача, про що свідчать наявні у матеріалах справи довідки про доставку електронної відправки та рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення ( а.с. 27-29). 
Щодо покликання апелянта та обставину, що після опрацювання списків, наданих головою Лоївського Старостинського округу, ІНФОРМАЦІЯ_5 , військовозобов`язані, які змінили місце проживання та не повідомили ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо зміни проживання, були внесені у систему «ОБЕРІГ», як порушники військового обліку, оскільки відповідно до цих списків було встановлено, що позивач зареєстрований в АДРЕСА_1 , але не проживає по місцю реєстрації, то апеляційний суд вважає такі необґрунтованими, оскільки ні протокол, ні постанова у справі про адміністративне правопорушення не місять відомостей про вказані обставини, як доказ вчиненого правопорушення, отже такі не можуть братись до уваги, оскільки не були покладені в основу оскаржуваного рішення.
Що стосується самих списку військовозобов`язаних ( ОСОБА_4 кругу), то такий складений станом на 30.06.2025 р., не містить інформації на підставі яких документів чи обставин встановлено, що ОСОБА_1 не проживає за місцем реєстрації, ураховуючи ту обставину, що законодавство держави покладає певні обов`язки на органи державної влади, місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації та громадян в умовах особливого періоду, зокрема під час мобілізації та дії правового режиму воєнного стану. 
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП, а тому, прийнята відносно нього постанова по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП № 18336 від 01.09.2025 підлягає скасуванню.
Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).
Також, згідно з п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою апелянта з висновками суду першої інстанцій по їх оцінці, тому не можуть бути прийняті апеляційною інстанцією.
Відповідно до ст.242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких підстав апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, оскільки підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.
Відповідно до ст. 139 КАС України, перерозподіл судових витрати не здійснюється
Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без задоволення, а рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 10 лютого 2026 року у справі № 348/2918/25 - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя	 	З. М. Матковська 	
судді	 	В. В. Гуляк 	
 	 	Н. В. Ільчишин 	
Повний текст постанови складений та підписаний 08.06.2026, оскільки члени колегії - суддя Гуляк В.В. та суддя Ільчишин Н.В. перебували у відпустках з 01.06.2026 по 02.06.2026 та з 04.06.2026 по 05.06.2026 відповідно.