Справа № 308/1053/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Д О Д А Т К О В Е
18 травня 2026 року        місто Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:
головуючого судді -     Шепетко І.О.,
за участю секретаря судового засідання -  Фітас А.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу у цивільній справі за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Кредитним договором, -
в с т а н о в и в:
Представник заявника – адвокат Михалків Б.С., який діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із заявою про стягнення витрат на правову допомогу у сумі 10 000,00 грн. Свою заяву обґрунтовує тим, що Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області розглянуто цивільну справу №308/1053/26 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №1364-9584 від 15.03.2024 у розмірі 35 000,00 грн, та судовий збір у розмірі 2 662,40 грн. 
В обґрунтування поданого клопотання представник відповідача зазначив, що між відповідачем та адвокатом Михалків Б.С. укладено договір про надання правничої допомоги № 13/2026 від 06.02.2026 року, предметом якого є надання правничої допомоги у даній цивільній справі. Відповідно до пункту 4.1 договору вартість послуг становить 10 000,00 грн.
Зазначає, що до клопотання долучено акт виконаних робіт від 16.04.2026 року, згідно з яким сторони підтвердили факт надання правничої допомоги, обсяг наданих послуг та їх вартість. Також зазначеним актом підтверджується сплата відповідачем на користь адвоката Михалків Б.С. коштів у розмірі 10 000,00 грн.
На підставі наведеного просить суд стягнути з позивача — товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн. 
29.04.2026 представником позивача ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» подано заперечення щодо заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, у яких зазначено, що заявлений до стягнення розмір витрат у сумі 10 000,00 грн є неспівмірним зі складністю справи, обсягом наданих адвокатом послуг та затраченим часом. Представник позивача вказував, що справа є малозначною, розглядалась у порядку спрощеного позовного провадження та не потребувала значного обсягу юридичної роботи. Також зазначено про відсутність належного підтвердження окремих витрат, зокрема щодо участі представника відповідача у судових засіданнях, у зв`язку з чим просив відмовити у задоволенні заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.
Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлялись своєчасно та належним чином.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.
Суд встановив, що 23.04.2026 Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області ухвалено рішення у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №1364-9584 від 15.03.2024 у розмірі 35 000,00 грн, та судовий збір у розмірі 2 662,40 грн. 
При поданні відзиву на позовну заяву представник відповідача просив, стягнути з позивача по справі ТОВ «Укр Кредит Фінанс» витрати на правову допомогу понесені відповідачем у розмірі 10 000,00 грн.
При цьому, судом в рішенні від 23.04.2026 не було вирішено питання про стягнення витрат на правову допомогу.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення (ч.2 ст.270 ЦПК України).
Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з ч.ч.2, 3 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
При цьому, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), відповідно до якої заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим (справа "Гімайдуліна і інші проти України" від 10.12.2009, справа "Баришевський проти України" від 26.02.2015). А також висновки ЄСПЛ, викладені у справах: "East/West Alliance Limited" проти України" від 02.06.2014, за змістом яких заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим; "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002, за результатом розгляду якої ЄСПЛ вирішив, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Водночас принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.
Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц.
Статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.
У постанові Верховного Суду від 28 грудня 2020 року у справі №640/18402/19 суд зазначив, що розмір винагороди за надання правової допомоги визначений у Договорі у вигляді фіксованої суми, не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу.
Суд встановив, що відповідно до Договору №13/2026 від 06.02.2026 про надання правничої допомоги адвокатом Михалків Богланом Степановичем та відповідач ОСОБА_1 домовились, що виконавець зобов`язується надавати на користь замовника послуги правничого та консультаційного характеру, а замовник приймати та в порядку визначеному цим договором сплачувати такі надані послуги.
Судом враховано подані представником позивача заперечення щодо заявленого до стягнення розміру витрат на професійну правничу допомогу, у яких останній посилався на неспівмірність заявлених витрат зі складністю справи, обсягом наданих адвокатом послуг та затраченим часом.
Відповідно до п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення або/чи не вирішено питання про судові витрати.
Частиною 3 ст. 259 ЦПК України визначено, що суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті.
Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі відмови в позові судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача.
Статтею 133 ЦПК України, встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
В даному випадку відповідач виконав свій процесуальний обов`язок передбачений у ч.1 ст.134 ЦПК України, у відзиві на позов навів попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, який відповідає розміру судових витрат, вказаний ним у заяві про ухвалення додаткового рішення, із заявою про ухвалення додаткового рішення звернувся у визначений законом строк.
Отже, відповідачем дотримано процесуальний порядок вирішення питання про відшкодування понесених судових витрат.
За ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
При стягненні витрат на правничу допомогу слід враховувати, що представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ч. 2 ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України).
Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Такі правові висновок сформовано у постановах Верховного Суду від 03.05.2018 року (справа № 372/1010/16-ц) , від 27 липня 2021 року (справа № 671/1957/20).
У Постанові Верховного Суду від 24 січня 2022 року в справі № 757/36628/16ц (провадження № 61-19062св21) вказано, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної робот, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, фінансового стану обох сторін та інших обставин.
Вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу при розгляді справи,суд бере до уваги обставини справи,співмірність винагороди за надані юридичні послуги зі складністю справи, цінами на ринку адвокатських послуг щодо справ розглядуваної категорії, час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт, тривалість судового розгляду, значення справи для сторін, їх фінансовий стан та можливості.
З огляду на наведене, зважаючи на принцип розумності та справедливості, а також положення ч.2 ст. 141 ЦПК України, суд дійшов висновку про часткове задоволення вимог сторони відповідача та стягнення з позивача на його користь витрат з надання професійної правничої допомоги у розмірі 5 000,00 грн.
Керуючись ст.ст.133, 137, 141, 270 ЦПК України, суд, -
у х в а л и в:
Заяву представника відповідача у справі №308/1053/26 – адвоката Михалків Богдана Степановича, про стягнення витрат на правову допомогу, - задовольнити частково.
Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит фінанс» на користь представника відповідача - адвоката Михалків Богдана Степановича витрати на професійну (правничу) правову допомогу в розмірі 5 000,00 (п`ять тисяч гривень 00 копійок) грн.
В іншій частині заяви - відмовити.
Додаткове рішення може бути оскаржене безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя І.О. Шепетко