Справа № 454/1472/26 	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2026 року Сокальський районний суд Львівської області в складі:
головуючого - судді Фарина Л. Ю. 
за участю секретаря: Кочмар Н.-Г.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сокалі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції у Львівській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення 
в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом та просить скасувати постанову серії ЕНА №6981460 від 07.04.2026р. у справі про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.122 КУпАП, провадження у справі закрити, стягнути з відповідача суму сплаченого судового збору.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 07.04.2026 року близько 08.15год. у м.Шептицький по вул. Св. Володимира 12 Львівської області інспектор Шептицького РВП
ГУПН у Львівській області Зайцев Н.М. виніс оскаржувану постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксована не в автоматичному режимі згідно якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу 510,00грн. 
Зі змісту постанови того дня ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом проїхав регульований пішохідний перехід на заборонений «жовтий» сигнал світлофора. З вказаною постановою позивач категорично не згідний оскільки під час перетину на світлофорі горіло зелене миготливе світло, яке згідно п.8.7.3 ПДР України дозволяє рух. Більше того, до постанови не долучені будь-які докази вчинення правопорушення (покази технічних приладів) що також не зазначено у постанові а на момент її винесення поліцейським порушено процедуру розгляду справи (в службовому автомобілі провели розгляд справи без відповідних доказів, позбавивши права заявити будь-які клопотання чи скористатися правовою допомогою).
Позивач в судове засідання не прибув, подав клопотання про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує повністю.
У відзиві на позовну заяву представник відповідача просить суд відмовити у задоволені позову оскільки винесена постанова є законною та обгрунтованою. Зазначає, що на момент винесення постанови інспектор роз`яснює водієві, що проїзд на жовтий сигнал світлофора також забороняє рух, позивач не виявляв бажання скористатися правовою допомогою в момент розгляду справи що підтверджує долученим відеозаписом із нагрудної камери поліцейського. Більше того в позові зазначається що позивач не згідний із складом правопорушення за ч.5 ст.121 КУпАП хоча позивача визнано винним за ч.2 ст.122 КУпАП.
Згідно ч.4 ст. 229 КАС України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного висновку.
У відповідності до вимог ч. 1 ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Так, судом встановлено, що 07.04.2026 року о 08.12год. в м.Шептицький по вул. Св. Володимира 12 водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Renault Sandero» д.н.з. НОМЕР_1 та проїхав регульований пішохідний перехід на заборонений жовтий сигнал світлофора, чим порушив п.8.7.3г ПДР України.
За даним фактом на місці зупинення транспортного засобу поліцейським Шептицького РВП ГУНП у Львівській області Зайцевим Н.М. було винесено постанову серії ЕНА №6981460 згідно якої гр. ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення за ч.2 ст.122 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу. 
Згідно ст.122 ч.2 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.
Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам.
Згідно п. 8.7. ПДР України світлофори призначені для регулювання руху транспортних засобів і пішоходів, мають світлові сигнали зеленого, жовтого, червоного і біло-місячного кольорів, які розташовані вертикально чи горизонтально. Сигнали світлофора можуть бути з нанесеною суцільною чи контурною стрілкою (стрілками), із силуетом пішохода, X-подібні.
Жовтий сигнал світлофора забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів (8.7.3. ґ ПДР України)
Позивач у позовній заяві вказав, що таке формування змісту оскаржувано постанови проводилося на думку поліцейського та не підтверджено жодними доказами у справі.
Доказів порушення Правил дорожнього руху водієм ОСОБА_1 під час зупинки працівниками поліції, за яке б була передбачена відповідальність ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відповідачем не надано.
Оскільки позивач оспорює проїзд на жовтий сигнал світлофора та в позові зазначає, що на момент проїзду ще мигав зелений сигнал світлофора а відповідачем інкриміновапо порушення проїзду на жовтий сигнал світлофора то саме ця обставина підлягає доведенню в ході розгляду даної справи.
До відзиву на позовну заяву представником ГУНП у Львівській області долучено відеофайл на якому фрагмент із події того дня, зокрема факт складання поліцейськими матеріалів адміністративної справи (встановлення особи водія та оформлення матеріалів).
Враховуючи презумпцію невинуватості особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, саме на інспектора патрульної поліції покладений тягар доведеності наявності складу правопорушення належними та допустимими доказами, що у даному випадку не здійснено.
Аналогічного висновку дійшов і Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 28 жовтня 2019 року в справі №161/7041/17, адміністративне провадження №К/9901/23913/18.
Стаття 62 Конституції України встановлює, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи (відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 08 липня 2020 року у справі № 463/1352/16-а).
Згідно з частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Стаття 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.
Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, у даній адміністративній справі не виконано обов`язку щодо доведення правомірності прийнятого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, не надано до суду належних доказів на підтвердження правомірності оскаржуваної постанови, та, зокрема, доказів руху водія на жовтий сигнал світлофора, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Верховний Суд при розгляді справи №751/5437/17 від 26.02.2020р. встановив, що за змістом пп «ґ» п. 8.7.3. ПДР вбачається, що жовтий сигнал світлофора забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів. У разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися у місцях, визначених п. 8.10 цих Правил. 
У разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.62 «Місце зупинки», якщо їх немає - не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках - перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів (пункт 8.10 ПДР України).
Водіям, які в разі ввімкнення жовтого сигналу або підняття регулювальником руки вгору не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 цих Правил, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху (пункт 8.11. ПДР України).
Аналізуючи усі обставини по справі та досліджені докази, враховуючи те, що усі сумніви трактуються на користь позивача, враховуючи відсутність відеоматеріали з місця події про проїзд водія на заборонний сигнал світлофора, суд дійшов висновку про відсутність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Усі інші пояснення сторін, їх докази і аргументи не спростовують висновків суду, зазначених у цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надала можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення.
Згідно частини третьої статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №6981460 від 07.04.2026р. підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення - закриттю.
Виходячи із вищевикладеного, суд, оцінивши докази, надані сторонами у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.
Разом з цим, статтею 132 КАС України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. 
Згідно ч.1ст.139 КАС України, у разі задоволення позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Вказані витрати повністю підтверджуються наявними у справі доказами, а саме: квитанцією АК КБ ПриватБанк з якої відомо про сплату судового збору за подачу позову в сумі 665,60грн.
На підставі викладеного, відповідно до статей 33,122,251,252,254,251, 256,258, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, керуючись статтями 9,77,134,139,241-246,286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №6981460 від 07.04.2026р. якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Справу про адміністративне правопорушення закрити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Львівській області на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять)грн. 60коп.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: Л. Ю. Фарина