ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
61022, м. Харків, пр. Науки, 5
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я
іменем України

25.05.2026   Справа №905/205/26  
Господарський суд Донецької області у складі судді Лейби М.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін матеріали справи 
позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Донецькі енергетичні послуги", м. Дніпро
до відповідача Комунальне підприємство Миколаївської міської ради "Сервіскомуненерго", м. Миколаївка (ПН) Слов`янського району Донецької області
про стягнення 76070,55 грн

Суть справи:

Через підсистему "Електронний суд" Товариство з обмеженою відповідальністю "Донецькі енергетичні послуги" (далі - ТОВ "Донецькі енергетичні послуги", позивач) звернулося до Господарського суду Донецької області з позовною заявою до Комунального підприємства Миколаївської міської ради "Сервіскомуненерго" (далі КП Миколаївської міської ради "Сервіскомуненерго", відповідач) про стягнення суми боргу за спожиту електроенергію у період січень - лютий 2026 року у розмірі 75967,20 грн, 3% річних у розмірі 103,35 грн, всього - 76070,55 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив про порушення відповідачем умов договору про постачання (закупівлю) електричної енергії №7338 від 05.01.2026, щодо оплати рахунків за січень - лютий 2026 року, отриманих від постачальника, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість за спожиту електричну енергію, що стало підставою для нарахування 3 % річних.
Ухвалою від 06.04.2026 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; визначено сторонам строк для надання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив та доказів в обґрунтування своєї позиції.
Сторони було повідомлено про відкриття провадження у справі засобами електронного зв`язку.
Копія ухвали від 06.04.2026 також розміщена в Єдиному державному реєстрі судових рішень, що у силу статей 2, 4 Закону "Про доступ до судових рішень" свідчить про наявність додаткової можливості сторін справи ознайомитись із судовими рішеннями. Крім того, на офіційному веб-сайті Господарського суду Донецької області веб-порталу «Судова влада України» у розділі "Новини" «Інше» розміщено відповідне повідомлення про наявність судового провадження у цій справі. 
Електронний примірник ухвали від 06.04.2026 надісланий до електронного кабінету відповідача, доставлений отримувачу 06.04.2026 о 15:29, про що в автоматизованій системі бази даних «Діловодство господарського суду» сформовано відповідну довідку про доставку електронного листа.
Згідно з частиною 1 статті 116 ГПК України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
З урахуванням викладеного останнім днем строку подання відзиву є 21.04.2026.
Поряд із цим суд зазначає про неможливість надсилання на адресу відповідача копії ухвали від 06.04.2026 в паперовому вигляді рекомендованим листом із повідомленням про вручення у зв`язку з тим, що тимчасово відсутній обмін з відділеннями поштового зв`язку в м. Миколаївка Слов`янського району Донецької області в умовах воєнного стану.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що ним вжито всіх можливих заходів для повідомлення відповідача про розгляд справи.
Відповідач заперечень проти позову не висловив, відзив на позовну заяву до суду не направив. 
Відповідно до частини 4 статті 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Згідно із частиною 9 статті 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Згідно з положеннями статті 248 ГПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Відповідно до частині 2 статті 252 ГПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.
Частинною 3 статті 252 ГПК України передбачено, що якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.
З огляду на те, що під час розгляду справи судом було створено сторонам необхідні умови для доведення фактичних обставин справи, зокрема, було надано достатньо часу для реалізації кожним учасником спору своїх процесуальних прав, передбачених статтями 42, 46 ГПК України та наявність в матеріалах справи доказів, необхідних і достатніх для вирішення спору по суті, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.
Згідно з частиною 4 статті 240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.
Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.
Дослідивши матеріали справи, господарський суд 

встановив:

Відповідно до преамбули Закону України «Про ринок електричної енергії» цей Закон визначає правові, економічні та організаційні засади функціонування ринку електричної енергії, регулює відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів, розвитку ринкових відносин, мінімізації витрат на постачання електричної енергії та мінімізації негативного впливу на навколишнє природне середовище.
Згідно із частиною 1 статті 56 Закону України «Про ринок електричної енергії» постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу.
Відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) від 14.06.2018 №429 ТОВ «Донецькі енергетичні послуги» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії споживачу.
У зв`язку з відокремленням функції з розподілу електричної енергії від функцій постачання електричної енергії, що визначено положеннями Закону України "Про ринок електричної енергії" від 13.04.2017, з 01.01.2019 ТОВ «Донецькі енергетичні послуги» є постачальником універсальних послуг на території Донецької області у відповідності до Постанови НКРЕКП від 26.10.2018 №1268.
Відповідно до статті 4 Закону України "Про ринок електричної енергії", учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах.
Частиною 1 статті 63 Закону України "Про ринок електричної енергії" встановлено, що універсальні послуги надаються постачальником таких послуг виключно побутовим та малим непобутовим споживачам.
Згідно п.3.1.9. ПРРЕЕ споживання електричної енергії без укладення відповідних договорів на роздрібному ринку не допускається.
Позивач зазначив, що між ТОВ «Донецькі енергетичні послуги» (далі - позивач/постачальник) та КП Миколаївської міської ради "Сервіскомуненерго" (далі - відповідач/споживач) 05.01.2026 укладено договір про постачання (закупівлю) електричної енергії № 7338 (далі - Договір).
Відповідно до пункту 1.1. договору постачальник продає електричну енергію для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.
Строк (термін) поставки товару: 01.01.2026-31.12.2026р.р. (пункт 2.1. договору).
Місце поставки (передачі) товару: згідно переліку, що додається (пункт 2.2. договору).
Згідно з пунктом 4.1. договору ціна за 1 кВт/год електричної енергії за цим договором становить 3,6 грн без ПДВ, ПДВ 0,72 грн разом з ПДВ 4,32 грн та складається з: - закупівельної ціни на ринку електричної енергії; - регульованого тарифу на передачу електричної енергії, затвердженого у встановленому порядку; - тарифу (маржі) постачальника електричної енергії, що є незмінною на період дії договірних відносин за цим договором.
За умовами пункту 4.2. договору ціна електричної енергії має зазначатися постачальником у рахунку про оплату електричної енергії (актах прийняття-передавання товарної продукції чи актах прийому-передачі проданих товарів та/або наданих послуг) за цим договором.
Розрахунковим періодом зацим договором є 1 календарний місяць (пункт 4.3. договору).
Згідно з пунктом 4.4. договору оплата вартості електричної енергії за цим договором здійснюється споживачем виключно шляхом перерахування коштів на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника.
Споживач не обмежується у праві здійснювати оплату за цим договором через банківську платіжну систему та в інший, не заборонений чинним законодавством спосіб.
Оплата вважається здійсненою після того, як на поточний рахунок із спеціальним режимом викоистаня постачальника надійшла вся сума коштів, що підлягає сплаті за куповану електричну енергію відповідно до умов цього договору. Поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника зазначається у платіжних документах постачальника, у тому числі у разі його зміни.
Пунктом 4.5. договору визначено, що оплата рахунка постачальника за цим договором має бути здійснена споживачем у строк, визначений у рахунку, але не може бути меншим 5 (п`яти) робочих днів з моменту отримання його споживачем, або у строк, визначений у комерційній пропозиції, прийнятій споживачем.
Всі платіжні документи, що виставляються постачальником споживачу, мають містити чітку інформацію про суму платежу, порядок та строки оплати, що погоджені сторонами цього договору, а також можуть інформацію щодо адреси, телефонів, офіційних веб-сайтів для отримання інформації про подання звернень, скарг та претензій щодо якості постачання електричної енергії та надання повідомлень про загорозу електробезпеки. 
Згідно з пунктом 4.7. договору споживач здійснює плату за послуги з розподілу електричної енергії у відповідності до умов комерційної пропозиції.
Споживач зобов`язаний забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії згідно з умовами цього договору (пп.1 пункту 5.2 договору).
За невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність, передбачену цим договором та чинним законодавством (пункт 8.1. договору).
Цей договір набирає чинності з дати його підписання сторонами та діє до 31 грудня 2026 р., а в частині проведення розрахунків - до повного виконання сторонами своїх зобовязань за договором (пункт 12.1. договору).
Як вказує позивач, постачання електричної енергії за договором здійснювалось на умовах комерційної пропозиції постачальника електричної енергії ТОВ «Донецькі енергетичні послуги» «Комунально-технічна» (далі - комерційна пропозиція).
Відповідно до пункту 4.1. комерційної пропозиції, оплата здійснюється на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника, зазначений у договорі або розрахункових документах. Споживач не обмежується у праві здійснювати оплату за договором через: 4.1.1. банківську платіжну систему; 4.1.2. Інтернет; 4.1.3. поштовий переказ; 4.1.4. в інший не забронений чинним законодавством спосіб.
За умовами пункту 5.1. комерційної пропозиції, розрахунок (оплата) за фактично спожиту електричну енергію має здійснюватися у строк вказаний у рахунку, але в будь-якому випадку не пізніше 10 числа місяця наступного за розрахунковим, не залежно від отримання рахунку.
Рахунок за фактичне споживання формується споживачем самостійно в системі «Особовий кабінет». В інших випадках рахунок формується та надається постачальником споживачу на підставі отриманих від споживача/оператора розподілу/адміністратора комерційного обліку даних та може бути отриманий споживачем у відповідному енергоофісі постачальника (пункт 5.2. комерційної пропозиції).
У разі не отримання споживачем рахунку, споживач здійснює оплату за спожиту електричну енергію, в установлені даним розділом строки, за платіжним документом, самостійно оформленим споживачем (пункт 5.3. комерційної пропозиції).
За твердженнями позивача на виконання умов договору позивачем здійснювалось постачання електричної енергії у січні та лютому 2026 року, на підтвердження чого до позовної заяви додано акти прийняття-передавання товарної продукції (електроенергії) від 31.01.2026 за січень 2026 року на суму 36676,80 грн у кількості 8490 кВт/год. та від 28.02.2026 за лютий 2026 року на суму 39290,40 грн у кількості 9095 кВт/год. 
Також позивачем додано до матеріалів справи сформовані рахунки №7338 за січень 2026 року від 30.01.2026 (кінцева дата сплати - 13.02.2026) за спожиту електричну енергію на суму 36676,80 грн та №7338 за лютий 2026 року від 27.02.2026 (кінцева дата сплати - 13.03.2026) за спожиту електричну енергію на суму 39290,40 грн, всього 75967,20 грн.
Акт та рахунок за січень підписані споживачем та відповідачем. Акт та рахунок за лютий підписані лише позивачем. 
Акт та рахунок за лютий 2026 року направлені споживачу 20.03.2026 на його електронну адресу - kp_ske@ukr.net, що зазначена у договорі (докази направленя додано до позовної заяви).
Як зазначає позивач, претензіями №24/1141 від 23.02.2026 та №24/1650 від 23.03.2026 позивач вимагав сплати заборгованість у семиденний строк з дати отримання претензій.
Заборгованість з оплати спожитої електричної енергії в сумі 75967,20 грн відповідач не сплатив.
Несплата споживачем боргу стала підставою для звернення позивача з даним позовом до суду про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 75967,20 грн та нарахованих на неї суми 3% річних в розмірі 103,35 грн.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам суду виходить з такого:
Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Згідно зі статтею 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань) є, зокрема, договір.
Згідно з частиною 1 статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Відповідно до частини 1 статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.
Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
За своєю правовою природою укладений між сторонами у справі договір є договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу.
Відповідно до частин 1, 2 статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.
Статтею 655 ЦК України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Згідно із статтями 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства тощо. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.
Відповідно до положень статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до пункту 38 частини 1 статті 1 Закону України «Про ринок електричної енергії» комерційний облік електричної енергії - сукупність процесів та процедур із забезпечення формування даних щодо обсягів виробленої, відпущеної, переданої, розподіленої, спожитої, імпортованої та експортованої електричної енергії у визначений проміжок часу з метою використання таких даних для здійснення розрахунків між учасниками ринку.
Згідно з пунктом 8 частини 1 статті 46 Закону України «Про ринок електричної енергії» оператор системи розподілу забезпечує комерційний облік відповідно до цього Закону, правил ринку та кодексу комерційного обліку, інших нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії.
Приписами частини 1 статті 530 ЦК України встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 58 Закону України "Про ринок електричної енергії" споживач зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.
Відповідно до пунктів 4, 5 частини 2 статті 53 Закону України "Про ринок електричної енергії" адміністратор комерційного обліку на ринку електричної енергії відповідно до правил ринку, кодексу комерційного обліку та інших нормативно-правових актів: надає дані комерційного обліку електричної енергії адміністратору розрахунків та іншим учасникам ринку; створює та управляє базами даних комерційного обліку електричної енергії, а також централізованими реєстрами постачальників послуг комерційного обліку, точок комерційного обліку та автоматизованих систем, що забезпечують комерційний облік електричної енергії.
З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов договору позивач склав акти прийняття-передавання товарної продукції (електроенергії) від 31.01.2026 за січень 2026 року на суму 36676,80 грн у кількості 8490 кВт/год. та від 28.02.2026 за лютий 2026 року на суму 39290,40 грн у кількості 9095 кВт/год. 
Також позивачем додано до матеріалів справи сформовані рахунки №7338 за січень 2026 року від 30.01.2026 (кінцева дата сплати - 13.02.2026) за спожиту електричну енергію на суму 36676,80 грн та №7338 за лютий 2026 року від 27.02.2026 (кінцева дата сплати - 13.03.2026) за спожиту електричну енергію на суму 39290,40 грн, всього 75967,20 грн.
Згідно Інформації щодо фактичного (звітного) відпуску електричної енергії за точками комерційного обліку (площадками вимірювання) споживачів які приєднані до електричних мереж або відносяться до території ліцензованої діяльності оператора системи розподілу АТ "ДТЕК Донецькі електромережі", фактичний (звітний) обсяг споживання споживача КП Миколаївської міської ради "Сервіскомуненерго" (код ЄДРПОУ 36209174) по точках комерційного обліку за січень 2026 року становив 8490 кВт/год та за лютий 9095 кВт/год. Інформація підписана кваліфікованим та удосконаленим електронним підписом керівника Департаменту з клієнтських операцій Шашацькою К.Г. Підписи перевірено протоколами створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису.
З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що факт споживання відповідачем електроенергії у січні-лютому 2026 року, в обсягах зазначених в актах, підтверджено матеріалами справи.
Оскільки відповідач приєднався до умов договору саме на умовах комерційної пропозиції, суд для визначення кінцевого строку оплати застосовує умови, визначені саме в комерційній пропозиції до якої приєднано відповідача.
Умовами пункту 5.1. комерційної пропозиції, розрахунок (оплата) за фактично спожиту електричну енергію має здійснюватися у строк вказаний у рахунку, але в будь-якому випадку не пізніше 10 числа місяця наступного за розрахунковим, не залежно від отримання рахунку.
Рахунок за фактичне споживання формується споживачем самостійно в системі «Особовий кабінет». В інших випадках рахунок формується та надається постачальником споживачу на підставі отриманих від споживача/оператора розподілу/адміністратора комерційного обліку даних та може бути отриманий споживачем у відповідному енергоофісі постачальника (пункт 5.2. комерційної пропозиції). 
У разі не отримання споживачем рахунку, споживач здійснює оплату за спожиту електричну енергію, в установлені даним розділом строки, за платіжним документом, самостійно оформленим споживачем (пункт 5.3. комерційної пропозиції).
Таким чином, виходячи з погоджених сторонами умов, остаточний розрахунок за спожиту електричну енергію відповідачем повинен бути здійснений не пізніше 10 числа місяця наступного за розрахунковим, не залежно від отримання рахунку.
Водночас, суд зазначає, що відповідачем не надано доказів оскарження вказаного в акті та рахунку позивача обсягу спожитої електроенергії чи доказів звернення щодо отримання роз`яснень стосовно виставленого рахунку та обсягу споживання електроенергії, зазначеного у рахунку у зв`язку з наявністю сумнівів щодо правильності показників обсягу споживання електроенергії.
Даних про інший обсяг спожитої електричної енергії відповідачем також не надано.
Станом на дату подання позову заборгованість відповідача зі сплати заборгованості за спожиту електричну енергію за січень та лютий 2026 року становить 75967,20 грн. Докази її оплати матеріали справи не містять, а отже заборгованість підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у вказаній сумі 75967,20 грн.

Щодо позовних вимог позивача про стягнення з відповідача 3% річних в сумі 103,35 грн, суд зазначає таке.
За приписами статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Отже, порушення боржником прийнятих на себе зобов`язань тягне за собою відповідні правові наслідки, які полягають у можливості застосування кредитором до боржника встановленої законом або договором відповідальності.
У тексті позовної заяви позивачем вказано про нарахування 3% річних за період з 14.02.2026 по 30.03.2026 за несвоєчасне виконання грошових зобовязань по сплаті електричної енергії спожитої за січень 2026 року, лютий 2026 року в розмірі 103,35 грн.
При цьомусм згідно з розрахунками позивача фактично нарахування 3% річних проведено за зобов`язанням січня 2026 року за період 14.02.2026 - 28.02.2026 на суму боргу 36676,80 грн та за зобов`язанням лютого 2026 року за період 14.03.2026 - 31.03.2026 на суму боргу 39290,40 грн.
Перевіривши проведений позивачем розрахунок 3% річних, судом встановлено, що позивачем правильно визначений період нарахувань та наданий розрахунок є арифметично вірним.
Таким чином позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню повністю у заявленій сумі 103,35 грн.
Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.
Згідно з пунктом 4 частини 3 статті 129 Конституції України та статями 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.
Враховуючи вищевикладене, надавши відповідну юридичну оцінку всім наявним в матеріалах справи доказам, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову повністю.
Розподіл судових витрат:
Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.
Керуючись статтями 12, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 165, 236-238, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд 

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Донецькі енергетичні послуги" до відповідача Комунального підприємства Миколаївської міської ради "Сервіскомуненерго" про стягнення суми боргу за спожиту електроенергію у період січень -лютий 2026 року у розмірі 75967,20 грн, 3% річних у розмірі 103,35 грн, задовольнити повністю.

Стягнути з Комунального підприємства Миколаївської міської ради "Сервіскомуненерго" (84182, Україна, Слов`янський р-н, Донецька обл., місто Миколаївка(пн), вулиця 50-річчя Слов`янської Тес, будинок 22; код ЄДРПОУ 36209174) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Донецькі енергетичні послуги» (49001, місто Дніпро, вул. Січових стрільців, будинок 4Д; код ЄДРПОУ 42086719) суму боргу за спожиту електроенергію у січні-лютому 2026 року у розмірі 75967,20 грн, 3% річних у розмірі 103,35 грн, та витрати по оплаті судового збору у сумі 2662,40грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Згідно із статтею 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга відповідно до статті 256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду.
Рішення складено та підписано 25.05.2026.

Суддя М.О. Лейба