Справа №: 397/435/26	

провадження №: 2/398/2886/26
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ 
Іменем України 

"01" червня 2026 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі головуючого судді Орловського В.В., з участю секретаря судового засідання Харіної Д.В., розглянувши у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІДЖИ ФІНАНС", представник позивача Романенко Михайло Едуардович, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 
встановив:
Стислий виклад позиції позивача
Товариство з обмеженою відповідальністю "ДІДЖИ ФІНАНС" 24 березня 2026 року звернулося до суду через систему «Електронний суд» з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 2037498388 від 15.09.2021 року у розмірі 37411,28 грн та судових витрат, що складаються із судового збору в розмірі 2 662,40 грн та витрат на професійну правничу допомогу в сумі 7 000,00 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 15.09.2021 року між Акціонерним товариством “ОТП-Банк” (первісний кредитор) та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 2037498388. Відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконав, у зв`язку з чим утворилася заборгованість, яка станом на момент подання позову становить 37411,28 грн. Ця сума складається з: 37407,16 грн — заборгованості за тілом кредиту; 4,12 грн — заборгованості за відсотками. 21 жовтня 2022 року, в результаті укладення Договору факторингу № 21/10/22, відбулося відступлення права вимоги за Кредитним договором № 2037498388 від 15.09.2021 року Товариству з обмеженою відповідальністю “ДІДЖИ ФІНАНС”.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі
09 квітня 2026 року на адресу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області надійшли матеріали цивільної справи за позовом ТОВ “ДІДЖИ ФІНАНС” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відповідно до ухвали Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 02.04.2026 року у справі № 397/435/26 (провадження № 2/397/534/26) про передачу справи за підсудністю.
Ухвалою від 14 квітня 2026 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 
Представник позивача у судове засідання не з`явився, позивач та його представник були належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, у позовній заяві та окремому клопотанні представники позивача Романенко М.Е. і Чижик Я.В. зазначили, що просять розгляд справи проводити за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечують.
Відповідач у судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи шляхом надсилання повістки поштою за адресою його реєстрації, до суду повернулося рекомендоване поштове поштове відправлення з відміткою про причини невручення “адресат відсутній”.
Оскільки, відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явився без повідомлення причин, відзив не подав, та представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд постановив ухвалу про заочний розгляд цієї справи.
Оскільки у судове засідання не з`явилися усі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Відповідно до ч.4 ст.268 ЦПК у зв`язку з неявкою всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписав рішення без його проголошення. Відповідно до ч.5 ст.268 ЦПК датою ухвалення рішення зазначена дата складення повного судового рішення.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин
Укладення кредитного договору та видача коштів
Відповідно до паспорта споживчого кредиту від 15.09.2021 року ОСОБА_1 ознайомився з умовами кредитування, а АТ “ОТП Банк” виконало обов`язок надати інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій.
Судом встановлено, що 15 вересня 2021 року між Акціонерним товариством “ОТП Банк” (первісний кредитор) та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 2037498388. Договір було укладено у письмовій формі. Разом з договором відповідачем було підписано Додаток № 1 до Кредитного договору № 2037498388 від 15.09.2021 р. Графік платежів та розрахунок загальної вартості кредиту. Суд дослідив копію анкети-заяви на отримання кредиту, копію паспорта споживчого кредиту, копію договору та графіку платежів та розрахунку загальної вартості кредиту, що надані позивачем.
Договором встановлені такі умови кредитування: 
- сума кредиту - 37000 грн;
- цільове використання кредиту (мета отримання споживчого кредиту): придбання товару у продавця 1;
- продавець 1 - ТОВ “Гараж Мобайл Груп”, ідентифікаційний код 35040775;
- строк кредитування — 15 місяців з 15.09.2021 до 15.12.2022,
- комісія за управління кредитом - щомісячно у розмірі 3% від суми кредиту, встановлено пільговий період згідно з Графіком платежів;
- розмір фіксованої процентної ставки становить 0,01% річних, 
- додаткові послуги - 490 грн, а саме послуга “СМС+Довідка”.
Відповідно до пункту 1.1 Кредитного договору та розділу 4 Паспорта споживчого кредиту, із загального розміру кредиту сума в 490,00 грн має цільове призначення — оплата додаткових (супровідних) послуг банку, а саме послуги «СМС Довідка». За своєю суттю вказана послуга полягає в СМС-інформуванні клієнта про стан рахунку та рух коштів.
При цьому, утримуючи за рахунок кредитних коштів плату за вказану послугу інформування, ані Кредитний договір, ані Паспорт споживчого кредиту не визначають жодних інших реальних супутніх чи додаткових послуг, які б надавалися споживачу за цю суму. Одночасно умовами договору не передбачено безумовного права позичальника безоплатно (без сплати комісій чи платежів за СМС-інформування) отримувати інформацію про стан виконання зобов`язань та розмір заборгованості не частіше одного разу на місяць.
Відповідно до Меморіального ордеру № 23956153 від 15.09.2021 року проведено платіж на суму 37000 грн платником ОСОБА_1 , код платника НОМЕР_1 , банк платника АТ “ОТП Банк”, призначення платежу: видача кредиту за кредитним договором № 2037498388 від 15.09.2021, отримувач ТОВ ГАРАЖ МОБАЙЛ ГРУП, код отримувача 35040775. 
Відповідно до Меморіального ордеру № 23956155 від 15.09.2021 року проведено платіж на суму 490 грн платником ОСОБА_1 , код платника НОМЕР_1 , банк платника АТ “ОТП Банк”, призначення платежу: видача доп. послуги СМС за кредитним договором 2037498388 від 15.09.2021 р. 
Відповідно до Накладної № 16360003894 від 15.09.2021 року постачальник ТОВ “Гараж Мобайл Груп”, покупець ПАТ “ОТП Банк”, отримувач - ОСОБА_1 отримав товар (Apple iPhone 12 Pro 128GB Graphite (MGMK3).
Тобто, на виконання умов Кредитного договору № 2037498388 від 15.09.2021 року первісним кредитором, АТ “ОТП Банк”, виконано зобов`язання за договором та перераховано грошові кошти в сумі 37000 грн - сума кредиту + 490 грн за додаткові послуги СМС інформування за кредитним договором, що підтверджується меморіальними ордерами від 15.09.2021 р. та видатковою накладною від 15.09.2021 р.

Порушення зобов`язання та розмір заборгованості
Згідно з розрахунком заборгованості первісного кредитора АТ “ОТП Банк” відповідач ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконав, сплативши лише частину своїх зобов`язань у розмірі 82,84 грн. У зв`язку з цим за кредитним договором виникла заборгованість у розмірі 37411,28 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту — 37407,16 грн, за відсотками — 4,12 грн. Заборгованість за процентами нарахована у межах передбаченого договором строку кредитування, а саме у період з 16.09.2021 по 21.10.2022.

Перехід права вимоги
21 жовтня 2022 року АТ “ОТП Банк”і ТОВ “ДІДЖИ ФІНАНС” уклали Договір факторингу № 21/10/22 відповідно до якого право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за зазначеним вище кредитним договором відступлено позивачу. Це підтверджується наданими позивачем копіями Договору факторингу № 21/10/22 від 21.10.2022 р., додатків до нього, актом приймання-передачі реєстру боржників та витягом з реєстру боржників, який містить посилання на зазначений кредитний договір, укладений ОСОБА_1 та суму заборгованості, що відповідає зазначеному вище розрахунку. Позивач здійснив оплату за відступлення прав вимоги згідно з платіжними інструкціями № 2605 та № 2606 від 21.10.2022 року через АТ “Сенс Банк”.

Норми права, які застосував суд
За приписами ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612, ст. 629 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. 
Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. 
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
За статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. 
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 
Згідно зі статтею 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Правові висновки Верховного Суду, що застосовані у справі
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). 
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21) зазначено, що:
«31.14. 10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».
31.15. Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними, проте, враховуючи ультраактивну форму дії Закону України «Про захист прав споживачів», визначені ним наслідки включення до договору споживчого кредиту умови, якою встановлено плату за надання інформації щодо кредиту, підлягають перевірці на відповідність змісту положень Закону України «Про споживче кредитування».
31.16. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
31.17. Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
31.18. Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
31.19. На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит(далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».
31.20. Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, -щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.
31.22. Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, уключаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.
31.23. Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.
31.24. Додатком 2 до протоколу Комітету з управління активами, пасивами і тарифами ПАТ «Ідея Банк» № 119.2 від 02 жовтня 2017 року (діяв на момент укладення оспорюваного договору) затверджено тарифи банку, у тому числі щодо послуг з кредитування. Тарифи передбачають такі послуги за обслуговування кредитної заборгованості: обслуговування кредитної лінії (визначення вартості послуги обумовлено умовами договору), видача довідок про кредитну заборгованість (50 грн), надання довідки про рух по рахунку (виписка по одному рахунку) (50 грн), надання довідки про рух по всіх рахунках кредитної угоди (історія договору) (75 грн), детальна розшифровка заборгованості за кредитом (150 грн), зміна дати щомісячного чергового платежу (100 грн), надання нового графіку щомісячних платежів за зверненням позичальника (100 грн), видача завірених печаткою банку копій кредитних договорів та додатків на них (за кожну), які зберігаються в архіві (50 грн), надання термінової послуги (200 грн).
31.25. У кредитних відносинах економічною метою кредитодавця є повернення суми кредиту та одержання процентів за користування кредитом. Кредитодавець заінтересований у своєчасному виконанні позичальником обов`язків за кредитним договором, для чого позичальник має бути поінформований про строки i суми належних платежів.
31.29. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
32.3. Розмір плати за обслуговування кредиту визначений у пункті 6 кредитного договору (у графіку щомісячних платежів) та змінюється залежно від погашення кредиту: перший платіж за обслуговування кредиту становить 1 923 грн 49 коп., останній - 118 грн 61 коп.
32.2. Пунктом 1.4 кредитного договору ОСОБА_1 встановлено плату за надання інформації щодо кредиту без уточнення систематичності запиту такої інформації споживачем.
32.4. Надання інших послуг за обслуговування кредиту, не пов`язаних з інформуванням про стан кредитної заборгованості, за вказану плату умовами договору не передбачено.
32.8. Враховуючи те, що позивачу встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, Велика Палата дійшла висновку про те, що положення пунктів 1.4 та 6 кредитного договору, укладеного між ОСОБА_1 та АТ «Ідея Банк», щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними.
33.5. Отже, якщо сторона правочину вважає його нікчемним, то така сторона за загальним правилом може звернутися до суду не з вимогою про визнання нікчемного правочину недійсним, а за застосуванням наслідків виконання недійсного правочину (наприклад, з вимогою про повернення одержаного на виконання такого правочину), обґрунтовуючи свої вимоги нікчемністю правочину. Якщо ж інша сторона звернулася до суду з вимогою про виконання зобов`язання з правочину в натурі, то відповідач вправі не звертатись з вимогою про визнання нікчемного правочину недійсним (зустрічною чи окремою), а заперечувати проти позову, посилаючись на нікчемність правочину. Суд повинен розглянути такі вимоги i заперечення й вирішити cпip по суті; якщо суд дійде висновку про нікчемність правочину, то суд зазначає цей висновок у мотивувальній частині судового рішення в якості обґрунтування свого висновку по суті спору, який відображається у резолютивній частині судового рішення.
34.3. З огляду на встановлені у справі обставини, а також сформульовані у цій постанові висновки щодо нікчемності пунктів 1.4 та 6 кредитного договору, Велика Палата Верховного Суду вважає за необхідне у порядку застосування наслідків виконання нікчемного правочину зобов`язати ПАТ «Ідея Банк» здійснити перерахунок заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором від 19 червня 2018 року № Р24.00301.004034055 з огляду на нікчемність пунктів 1.4 та 6 цього договору, що забезпечує захист інтересу позивача у правовій визначеності».

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21 (провадження № 61-4202сво22) зазначено, що :
“згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» …
Якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування”.
Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.”

Мотивована оцінка і висновки суду
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.
Суд встановив, що між первісним кредитором АТ “ОТП Банк” та відповідачем ОСОБА_1 виникли цивільно-правові відносини на підставі кредитного договору № 2037498388 від 15.09.2021 року. Відповідач власноручно підписав договір та Паспорт споживчого кредиту, а отже був обізнаний з умовами кредитування та погодився з ними. 
Належне виконання первісним кредитором своїх зобов`язань щодо надання кредитних коштів підтверджується меморіальними ордерами № 23956153 та № 23956155 від 15.09.2021 року та видатковою накладною. Відповідач, порушуючи умови кредитного договору та вимоги ст. 526, 1054 ЦК України, взяті на себе зобов`язання щодо повного та своєчасного повернення коштів не виконав. На підставі договору відступлення права вимоги усі права кредитора за вказаним договором перейшли до позивача ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС».
Згідно з наданим позивачем розрахунком, загальний розмір заборгованості відповідача становить 37411,28 грн, з яких: заборгованість за кредитом (тілом) — 37407,16 грн; заборгованість за відсотками — 4,12 грн.
Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст. 13 ЦПК України), суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Згідно зі статтею 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач ОСОБА_1 не скористався своїм процесуальним правом подати відзив на позовну заяву, не надав власного контррозрахунку заборгованості чи доказів повного погашення боргу. За таких обставин суд перевірив наданий позивачем розрахунок заборгованості, визнає його належними, допустимими і достатнім доказом видачі кредиту та виникнення заборгованості.
Вирішуючи питання щодо розміру основного боргу (тіла кредиту), що підлягає стягненню, суд виходить з таких міркувань.
Відповідно до пункту 1.1. кредитного договору встановлено одноразову плату в розмірі 490 гривень на сплату додаткових послуг банку, а саме на послугу “СМС+Довідка”. Тобто кредитодавець включив до основного боргу (тіла кредиту) плату за надання інформації щодо стану рахунку. При цьому ані договір, ані Паспорт споживчого кредиту не містять переліку жодних інших реальних додаткових чи супутніх послуг, які б надавалися споживачу за цю плату. 
Відповідно до частин 1, 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування», споживач має право безоплатно отримувати інформацію про стан виконання зобов`язань, суму заборгованості тощо один раз на місяць.
При виборі і застосуванні норми права суд враховує правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19, та висновок Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21. Згідно з цими висновками, якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту, то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати таку плату є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Також суд враховує висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19, згідно з яким до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно відповідно до закону.
Оскільки банк у кредитному договорі визначив плату за надання додаткових послуг “СМС+Довідка”, які за законом повинні надаватись безоплатно, та не визначив жодних інших реальних супутніх послуг, за надання яких передбачена оплата за надання додаткових послуг, суд приходить до висновку, що зазначені положення кредитного договору є нікчемними. Відповідно до ч. 2 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину встановлена законом, то визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. 
Враховуючи викладене, вимога позивача про стягнення грошових коштів на оплату додаткових послуг банку у розмірі 490,00 грн є необґрунтованою і задоволенню не підлягає.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. З відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у загальному розмірі 36921,28 грн, що складається із заборгованості за кредитом (основний борг) у розмірі 36917,16 грн та заборгованості за відсотками у розмірі 4,12 грн. У задоволенні решти позовних вимог про стягнення заборгованості за оплату додаткових послуг банку слід відмовити.

Щодо розподілу судових витрат
Оскільки суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог у сумі 36921,28 грн, що складає 98,69 % від заявлених позовних вимог, то відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 2627,52 грн.
Щодо вимог про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу, то суд дійшов таких висновків.
На підтвердження витрат на правову допомогу позивач надав Договір про надання правової допомоги № 426497 від 01.07.2025 року, Додаткову угоду № 2037498388 від 28.11.2025 року до нього, Детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних ФОП ОСОБА_2 , необхідних для надання правничої (правової) допомоги за позовом ТОВ “ДІДЖИ ФІНАНС” щодо стягнення кредитної заборгованості від 27.11.2025 р., та Акт про підтвердження факту надання правової допомоги адвокатом від 27.11.2025 року, Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю. Відповідно до цих документів позивачу Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 надано послуги професійної правничої допомоги (правовий аналіз обставин спірних правовідносин, складання позовної заяви з додатками, подання позовної заяви) на загальну суму 7 000,00 грн.
Згідно зі ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.
Частинами 3, 4 статті 137 ЦПК України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до п.2 ч.3 ст.141 ЦПК при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Частиною 8 статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
У постановах Верховного Суду від 07 листопада 2019 року у справі №905/1795/18 та від 08 квітня 2020 року у справі №922/2685/19 висловлено правову позицію, відповідно до якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Також Верховний Суд у справі №873/212/21 дійшов висновку про те, що суд може зменшити розмір указаних витрат, коли відображена у відповідних доказах інформація щодо характеру та обсягу виконаної адвокатом роботи (наданих послуг) не відповідає критерію розумності та є неспівмірною з обсягом наданих адвокатом послуг, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт.
Відповідно до висновків Верховного Суду у постанові від 19 січня 2023 року у справі №345/136/18, від 22 березня 2023 року у справі № 758/6113/19 суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Суд вважає, що висновки судів про часткову відмову стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу адвоката з підстав непов`язаності, необґрунтованості та непропорційності до предмета спору не свідчить про порушення норм процесуального законодавства, навіть, якщо відсутнє клопотання відповідача про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Верховний Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited" проти України», заява № 19336/04).
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Керуючись критеріями обґрунтованості та співмірності судових витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, а саме те, що заборгованість виникла за договором споживчого кредитування, беручи до уваги що ця справа є малозначною, розглядається в порядку спрощеного провадження, позовна заява є типовою для адвоката, суд визнає обґрунтованим стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 5000 гривень. 
Враховуючи, що позовні вимоги задоволені частково (на 98,69%), витрати на професійну правничу допомогу мають бути стягнуті з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме у сумі 4 934,50 грн (5 000,00 грн ? 98,69%)
Керуючись статтями 3, 12, 13, 81, 133, 137, 141, 258, 259, 263-265, 268, 280-282, 354 ЦПК України, суд
вирішив:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІДЖИ ФІНАНС", представник позивача Романенко Михайло Едуардович, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІДЖИ ФІНАНС" заборгованість за кредитним договором № 2037498388 від 15.09.2021 року в загальному розмірі 36921,28 (тридцять шість тисяч дев`ятсот двадцять одну) гривню 28 копійок.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІДЖИ ФІНАНС" судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2 627 (дві тисячі шістсот двадцять сім) гривень 52 копійки та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4 934 (чотири тисячі дев`ятсот тридцять чотири) гривні 50 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його складення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подачі апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Учасники справи:
позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю “ДІДЖИ ФІНАНС”, код ЄДРПОУ 42649746, місцезнаходження: 07406, Київська обл., м. Бровари, вул. Симона Петлюри, буд. 21/1. 
відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Повне рішення складено 1 червня 2026 року.

Суддя        В.В. Орловський