ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 червня 2026 року	м. Львів	Справа № 300/363/25 пров. № А/857/13918/25	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді: Запотічного І.І.,
суддів: Довгої О.І., Шинкар Т.І.,
розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21 березня 2025 року (суддя Чуприна О.В., ухвалене в м. Івано-Франківську) у справі № 300/363/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Шевченко Наталія Павлівна до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, –
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі – позивач, ОСОБА_1 ), в інтересах якої діє адвокат Шевченко Наталія Павлівна (далі –Шевченко Н.П.), звернулася з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі – відповідач, Пенсійний орган), в якому просила:
– ухвалити рішення, яким визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області №092850024773 від 27.11.2024 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №1;
– зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсію за віком на пільгових умовах по Списку №1 відповідно до пункту "а" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з 03.05.2024 – дня звернення за призначенням пенсії.
Вимоги обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період з 02.11.1994 по 08.02.2001 працювала апаратником сушіння (сушки) в цеху по виробництву поліхлорвінілової смоли (полімер хлорвінілу) виробництва хлорвінілу АТ "Оріана", з 09.02.2001 по 31.03.2004 – апаратником сушіння в цеху по виробництву поліхлорвінілової смоли виробництва хлорвінілу ЗАТ "Лукор", що підтверджується записами в її трудовій книжці та низкою інших документів про особливо шкідливі умови праці. Позивач, у віці 48 років і 3 місяці, 03.05.2024 звернулась до Пенсійного органу з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1. За результатами розгляду звернення ОСОБА_1 , рішенням № 092850024773 від 27.11.2024 Пенсійний орган відмовив останній у призначенні пенсії у зв`язку з недосягненням необхідного пенсійного віку. 
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21 березня 2025 року позов задоволено повністю. 
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 27.11.2024 за №092850024773 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області призначити ОСОБА_1 з 03.05.2024 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до пункту "а" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 за №1788-ХІІ. 
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 968,96 гривень (дев`ятсот шістдесят вісім гривень дев`яносто шість копійок). 
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, його оскарживвідповідач- Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, подавши апеляційну скаргу до Восьмого апеляційного адміністративного суду, та з наведених в ній підстав, покликаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняте нове про відмову в задоволенні позову.
Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, колегія суддів, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Як установлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 03.05.2024 звернулась до органу пенсійного забезпечення із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1. До заяви позивачем було долучено необхідні копії документів, що засвідчують наявність підстав для призначення пенсії.
Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, розглянувши за принципом екстериторіальності заяву ОСОБА_1 від 03.05.2024 та долучених до неї документів, прийняло рішення від 10.05.2024 за №092850024773 про відмову у призначенні пенсії у зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу та ненастанням пенсійного віку.
Позивач 16.05.2024 звернулась до відділу обслуговування громадян №7 Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1, до якої долучила необхідні документи.
За результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 16.05.2024, в порядку екстериторіальності, Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області прийняло рішення про відмову у призначенні пенсії від 24.05.2024 за №092850024773 через відсутність необхідного пільгового стажу за Списком №1 та недосягненням заявником 50 річного віку.
ОСОБА_1 03.05.2024 скерувала до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області заяву про підтвердження стажу роботи на посадах, що даються право на призначення пенсії на пільгових умовах, за вислугу років. Для підтвердження зазначеного стажу роботи позивачем до коментованої заяви долучено: дані про державну реєстрацію припинення юридичної особи, трудову книжку, документи, видані архівними установами, довідку про заробітну плату, документи про проведення атестації робочих місць, документи про переведення на іншу роботу, на роботу з неповним робочим днем, надання відпусток без збереження заробітної плати.
Комісія при Головному управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області розглянувши заяву позивача від 03.05.2024 прийняла рішення від 25.10.2024 за № 4, яким підтвердила стаж роботи ОСОБА_1 на пільгових умовах відповідно до Списку №1, розділу VIII, позиції 8А.1, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України №36 від 16.01.2003, з 09.02.2001 по 31.03.2004 апаратником сушіння цеху з виробництв поліхлорвінілової смоли виробництва хлорвінілу, що дає право на призначення пільгової пенсії.
Відділом призначення пенсій управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на виконання рішення Комісії при Головному управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 25.10.2024 за № 4 повторно розглянуто заяву позивача, яка 16.05.2024 повторно звернулась із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах та прийняла рішення від 27.11.2024 за №092850024773 про відмову в призначенні пенсії. Вказана відмова обґрунтована недосягненням ОСОБА_1 необхідного пенсійного віку, а саме 50 років згідно статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 за №1058-IV (надалі по тексту також – Закон №1058-IV).
Як установлено судом у змісті оскаржуваного рішення, страховий стаж позивача становить 29 років 08 місяців 02 дні, з урахуванням кратності 37 років 05 місяців 02 дні. Вік заявника на дату звернення 48 років 04 місяці 05 днів. Стаж роботи за Списком № 1 становить 08 років 02 місяці 29 днів. 
Як видно з матеріалів справи, за результатами повторного розгляду документів, доданих до заяви, до стажу роботи із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 зараховано:
- періоди роботи з 02.11.1994 по 08.11.1998 та з 29.04.1999 по 08.02.2001 згідно пільгової довідки №74 від 02.05.2024, з урахуванням довідки про перебування у відпустках без збереження заробітної плати № 391 від 02.05.2024, виданих АТ "Оріана";
- періоди роботи з 09.02.2001 по 31.03.2004 згідно рішення Комісії при Головному управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 25.10.2024 за № 4.
Згідно записів в трудовій книжці НОМЕР_1 від 09.11.1994 враховано всі періоди роботи. 
Розрахунок стажу (Форма РС-право) на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 ОСОБА_1 , складений Управлінням під час прийняття спірного рішення, засвідчує, що до стажу на право позивача зараховано:
- з 01.09.1993 по 27.04.1994 період навчання у вищих/середніх навчальних закладах;
- з 02.11.994 по 31.12.1994 період роботи за Списком №1;
- з 01.01.1995 по 20.12.1996 період роботи за Списком №1;
- з 21.12.1996 по 31.12.1996 період роботи;
- з 01.01.1997 по 23.12.1997 період роботи за Списком №1;
- з 24.12.1997 по 31.12.1997 період роботи;
- з 01.01.1998 по 10.08.1998 період роботи за Списком №1;
- з 11.08.1998 по 28.04.1999 період роботи;
- з 29.04.1999 по 03.11.1999 період роботи за Списком №1;
- з 04.11.1999 по 31.12.1999 період роботи;
- з 01.01.2000 по 29.09.2000 період роботи за Списком №1;
- з 30.09.2000 по 31.12.2000 період роботи;
- з 01.01.2001 по 08.02.2001 період роботи за Списком №1;
- з 09.02.2001 по 31.12.2003 період роботи за Списком №1;
- з 01.01.2004 по 30.04.2004 період роботи за Списком №1;
- з 01.04.2004 по 30.04.2005 період роботи;
- з 01.05.2005 по 30.09.2023 період роботи;
- з 01.10.2023 по 31.10.2023 період роботи.
Всього страховий стаж ОСОБА_1 склав 29 років 08 місяців 02 дні, в тому числі стаж, що дає право на зниження пенсійного віку, а саме робота за Списком №1 становить 08 років 02 місяці 29 днів. 
ОСОБА_1 , не погоджуючись із рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області № 092850024773 від 27.11.2024, яким відмовлено у призначенні їй пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №1, звернулась до суду, з метою захисту свого порушеного права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до пункту "а" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".
Під час розгляду цієї справи, місцевим судом установлено, що між сторонами немає спору щодо достатності у ОСОБА_1 загального стажу роботи, необхідного для призначення пенсії, та атестації робочого місця за посадою, що дає право на пільгову пенсії за Списком № 1. 
В спірному випадку між сторонами існує спір виключно щодо досягнення позивачем віку, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1.
Як видно зі змісту судового рішення, вирішуючи спірне питання в цій справі про те, чи досягла позивач передбаченого чинним законодавством віку, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 1, місцевий суд взяв до уваги наступне.
Умови призначення пенсії за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників визначені статтею 114 Закону №1058-IV.
Так, згідно з частиною 1 статті 114 Закону №1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років – на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
Пунктом 1 частини 2 статті 114 Закону №1058-IV визначено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, – після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1975 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 45 років - по 31 березня 1970 року включно; 45 років 6 місяців - з 1 квітня 1970 року по 30 вересня 1970 року; 46 років - з 1 жовтня 1970 року по 31 березня 1971 року; 46 років 6 місяців - з 1 квітня 1971 року по 30 вересня 1971 року; 47 років - з 1 жовтня 1971 року по 31 березня 1972 року; 47 років 6 місяців - з 1 квітня 1972 року по 30 вересня 1972 року; 48 років - з 1 жовтня 1972 року по 31 березня 1973 року; 48 років 6 місяців - з 1 квітня 1973 року по 30 вересня 1973 року; 49 років - з 1 жовтня 1973 року по 31 березня 1974 року; 49 років 6 місяців - з 1 квітня 1974 року по 30 вересня 1974 року; 50 років - з 1 жовтня 1974 року по 31 грудня 1975 року.
Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом 1 цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи; жінкам - на 1 рік 4 місяці за кожний повний рік такої роботи.
Відповідно до пункту "а" частини 1 статті 13 Закону №1058-IV на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Водночас, статтю 13 Закону №1058-IV визнано такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною), рішенням Конституційного Суду №1-р/2020 від 23.01.2020. Порядок застосування статті 13 визначає пункт 3 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду №1-р/2020 від 23.01.2020.
Так, відповідно до пункту 1 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду №1-р/2020 від 23.01.2020 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину 2 статті 14, пункти "б"-"г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року за №1788-XII зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року за №213-VIII.
Згідно з пунктом 2 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду №1-р/2020 від 23.01.2020 стаття 13, частина 2 статті 14, пункти "б"-"г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року за №1788-XII зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року за № 213-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
Пунктом 3 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду №1-р/2020 від 23.01.2020 встановлено, що застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б"-"г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року за №1788-XII в редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року за № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме:
"На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:
а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:
чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах;
жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці - жінкам;
б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:
чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах;
жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи – жінкам".
При цьому, Конституційний Суд в пункті 4.1 Рішення №1-р/2020 від 23.01.2020 зазначив, що статтею 13 Закону № 1788-ХІІ до внесення змін Законом №213-VIII було передбачено зменшення пенсійного віку для чоловіків і жінок стосовно загального пенсійного віку (60 років для чоловіків і 55 років для жінок) з урахуванням різниці між пенсійним віком у чоловіків і жінок на 10 років для працівників, зайнятих повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, та на 5 років для працівників, зайнятих повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці; зменшення пенсійного віку та стажу для чоловіків і жінок стосовно загального пенсійного віку з урахуванням різниці між пенсійним віком у чоловіків і жінок на 5 років.
Отже, у статті 13 Закону №1788-XII до внесення змін Законом №213-VIII було встановлено такий пенсійний вік: у пункті "а" для чоловіків - 50 років, для жінок - 45 років; у пунктах "б"-"з" для чоловіків - 55 років, для жінок - 50 років.
У Законі №1788-ХІІ зі змінами, внесеними Законом № 213-VIII, збережено вказану пропорцію щодо зменшення пенсійного віку для чоловіків і жінок стосовно загального пенсійного віку без урахування різниці між пенсійним віком для чоловіків і жінок. У частині першій статті 13 Закону № 1788-ХІІ зі змінами, внесеними Законом №213-VIII, встановлено однаковий пенсійний вік для чоловіків та жінок, а саме: у пункті "а" – 50 років (на 10 років менше, ніж загальний пенсійний вік), у пунктах "б"-"з" – 55 років (на 5 років менше, ніж загальний пенсійний вік).
Таким чином, статтею 13 Закону №1788-ХІІ зі змінами, внесеними Законом № 213-VIII, передбачено поетапне збільшення пенсійного віку та стажу для працівників, зайнятих на роботах, визначених у цих нормах.
Відповідно до пункту 4.4 Рішення Конституційного Суду № 1-р/2020 від 23.01.2020 перевіряючи статтю 13, частину 2 статті 14, пункти "б"–"г" статті 54 Закону № 1788-ХІІ зі змінами, внесеними Законом № 213-VIII, на відповідність Конституції України, Конституційний Суд України виходив з такого.
Вказаними положеннями Закону №1788-ХІІ зі змінами, внесеними Законом №213-VIII, передбачено поетапне підвищення на 5 років віку виходу на пенсію на пільгових умовах з урахуванням відповідного стажу роботи та на пенсію за вислугу років.
Згідно зі статтею 13, частиною 2 статті 14, пунктами "б"-"г" статті 54 Закону №1788-ХІІ у редакції до внесення змін Законом №213-VIII у осіб, які належать до категорій працівників, вказаних у цих нормах, виникли легітимні очікування щодо реалізації права виходу на пенсію. Однак оспорюваними положеннями Закону №213-VIII змінено нормативне регулювання призначення пенсій таким особам.
Конституційний Суд України, дослідивши правовідносини, пов`язані зі змінами підстав реалізації права на пенсію на пільгових умовах з урахуванням відповідного стажу роботи та на пенсію за вислугу років, зазначає, що ці зміни вплинули на очікування осіб стосовно настання юридичних наслідків, пов`язаних із реалізацією права виходу на пенсію.
Отже, особи, що належать до певної категорії працівників, були учасниками правовідносин, у яких вони об`єктивно передбачали настання відповідних наслідків, а саме призначення пенсій, тобто їх легітимні очікування були пов`язані саме з положеннями Закону №1788-ХІІ у редакції до внесення змін Законом №213-VIII. Отже, зміна умов призначення пенсій особам, які належать до певної категорії працівників, з урахуванням наявності відповідного стажу роботи, призвела до такого нормативного регулювання призначення пенсій, яке суттєво вплинуло на очікування вказаних осіб, погіршило їх юридичне становище стосовно права на призначення пенсій, що має реалізовуватися при зміні нормативного регулювання лише у разі справедливого поліпшення умов праці та впевненості у настанні відповідних юридичних наслідків, пов`язаних із реалізацією права виходу на пенсію.
Таким чином, стаття 13, частина 2 статті 14, пункти "б"-"г" статті 54 Закону №1788-ХІІ зі змінами, внесеними Законом №213-VIII, якими передбачено поетапне підвищення на 5 років віку виходу на пенсію на пільгових умовах з урахуванням відповідного стажу роботи та на пенсію за вислугу років для працівників, визначених у вказаних нормах, порушують легітимні очікування таких осіб, а отже, суперечать частині першій статті 8 Конституції України, тобто порушують принцип верховенства права, складовою якого є юридична визначеність.
Керуючись вищенаведеним, суд першої інстанції правильно виснував, що обов`язковою умовою для призначення пенсії на пільгових умовах: необхідний вік та стаж роботи, має застосовуватися в порядку, визначеному пунктом 3 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду №1-р/2020 від 23.01.2020. Таке застосування судом норм права, усуває колізію в їх застосуванні, у спосіб застосування тієї норми, яка створює більш сприятливі умови для реалізації права особи на пенсійне забезпечення, та забезпечує у спірних правовідносинах правову визначеність. Тому, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, – за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Вирішуючи спір у цій справі, місцевий суд урахував правові висновки, сформовані у рішенні Верховного Суду від 21.04.2021 у справі № 360/3611/20 (зразкова справа), з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 03.11.2021.
Зокрема, справа №300/363/25 відповідає ознакам типової справи, які визначені в ухвалі Верховного Суду від 16.12.2020. Судом також взято до уваги висновки, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.11.2021, що ухвалені в зразковій справі №360/3611/20, оскільки спірні відносини стосуються набуття права на призначення пенсії на пільгових умовах позивачами, що досягли пенсійного віку, визначеного статтею 13 Закону №1788-ХІІ, у редакції чинній до внесення змін Законом за №213-VІІІ, після набрання чинності Законом України від 03.10.2017 за №2148-VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій".
Так, Велика Палата Верховного Суду у справі №360/3611/20 вказала:
"…03 жовтня 2017 року Верховною Радою України було ухвалено Закон № 2148-VIII, що доповнив Закон № 1058-ІV розділом XIV-1, який містить пункт 2 частини другої статті 114 такого змісту:
На пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах .
За приписами статті 12 Закону №1788-XII право на пенсію за віком мають чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років, жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.
Натомість згідно з пунктом б статті 13 Закону №1788-XII в редакції, чинній до внесення змін Законом №213-VІІІ, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що затверджений Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:
чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах;
жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Законом № 213-VІІІ, який набрав чинності з 1 квітня 2015 року, збільшено раніше передбачений пунктом б статті 13 Закону №1788-ХІІ вік набуття права на пенсію на пільгових умовах, зокрема, жінкам з 50 років до 55 років.
Відповідно до пункту 1 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), стаття 13, частина друга статті 14, пункти б - г статті 54 Закону №1788-XII зі змінами, внесеними Законом №213-VIII (пункт 1 рішення).
Згідно з пунктом 3 резолютивної частини зазначеного Рішення застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти б - г статті 54 Закону №1788-XII в редакції до внесення змін Законом №213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, у тому числі жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Таким чином, Рішенням №1-р/2020 Конституційний суд України визнав неконституційними окремі положення Закону №1788-ХІІ, у зв`язку із чим вони втратили чинність з дня ухвалення Рішення (пункт 2 резолютивної частини Рішення). Одночасно Конституційний суд України встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми в редакції до внесення змін Законом №213-VIII.
У зв`язку із цим на час виникнення спору Закон №1788-ХІІ з урахуванням Рішення №1-р/2020 встановлював право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, для жінок після досягнення 50 років (за наявності стажу роботи та інших умов, визначених в рішенні КСУ).
Отже, на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 з одного боку, та Законом №1058-ІV - з іншого в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах. Перший із цих законів визначав такий вік у 50 років, тоді як другий - у 55 років.
Оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, Велика Палата Верховного Суду доходить висновку, що вони явно суперечать один одному. Таке регулювання порушує вимогу якості закону, передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (див. пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі Щокін проти України ).
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі №520/15025/16-а (провадження №11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.
Отже, у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону №1788-ХІІ з урахуванням Рішення №1-р/2020, а не Закону №1058-ІV…".
Беручи до уваги вищенаведені правові висновки, паспортні дані ОСОБА_1 , відповідно до яких позивач народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд виснував, що на момент звернення із заявою від 03.05.2024 про призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №1, остання досягла віку 45 повних років (вік позивача на дату первинного звернення – 48 років). 
Зважаючи на досягнення позивачем 48 років (більше необхідних 45), наявності у неї загального страхового стажу понад 15 років, в тому числі стажу роботи за Списком №1 понад 7 років і 6 місяців, суд першої інстанції дійшов мотивованого висновку про те, що ОСОБА_1 має право на призначення пенсії на пільгових умовах по Списку №1 відповідно до пункту "а" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 за №1788-ХІІ.
Як правильно встановлено судом позивач звернулася до відповідача із заявою про призначення пенсії у понад встановлений трьох місячний термін з дня досягнення пенсійного віку, що свідчить про можливість для призначення пенсії за віком саме з дня звернення за пенсією, тобто з 03.05.2024, відтак, відновлення порушеного права ОСОБА_1 на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 повинно відбуватись саме з 03.05.2024 (первинного звернення за призначенням пенсії, за результатами якого прийнято оскаржуване рішення від 27.11.2024 за № 092850024773).
Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, беручи до уваги заперечення Пенсійного органу, місцевий суд дійшов правильного висновку про те, що належним та ефективним способом відновлення прав позивача буде зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 з 03.05.2024.
За наведених фактичних обставин, апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції.
Згідно ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду з наведених вище мотивів, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.
За правилами статті 139 КАС України, судом не вирішується питання про розподіл судових витрат.
Керуючись статтями 308,311,315,316,321,328 КАС України, суд, –
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21 березня 2025 року в справі № 300/363/25 – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя	 	І. І. Запотічний 	
судді	 	О. І. Довга 	
 	 	Т. І. Шинкар