МЕТАЛУРГІЙНИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ 

Справа № 210/556/26 
Провадження № 2/210/1102/26 

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
іменем України
21 травня 2026 року          
Металургійний районний суд міста Кривого Рогу у складі:
головуючого-судді:    Скотар Р.Є., 
за участі секретаря судового засідання: Колос Д.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження (з повідомленням сторін) цивільну справу за позовом адвоката Максимова Романа Миколайовича, який діє в інтересах позивача ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу та розміру стягнення аліментів на утримання малолітнього сина,–

ВСТАНОВИВ:
Представник позивача ОСОБА_1 – адвокат Дєєв Р.М. 03.02.2026 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів.
В обґрунтування позовних вимог зазначила, що позивач з відповідачем перебували в фактичних шлюбних відносинах від яких мають спільну малолітню доньку – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 15.06.2012 року, Петрівською сільською радою Балаклійського району Харківської області.
Спільна позивача з відповідачем донька ОСОБА_3 проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні.
Заочним рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 03.05.2017 року у справі №227/437/17, з відповідача ОСОБА_2 стягнуто на користь позивача ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_3 в твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку.
Позивач вважає, що спосіб стягнення аліментів та їх розмір, визначений рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 03.05.2017 року у справі №227/437/17, підлягає зміні з наступних підстав.
Згідно з офіційними даними Державної служби статистики України
(https://stat.gov.ua/uk/) середня заробітна плата за грудень місяць 2025 року (останній
місяць за який є статистичні дані) по Харківській області складала 26064 грн, то
виходячи з цього аліменти для платника аліментів, який офіційно не працює
складають 6516 грн (26064 грн * 1/4).
В той же час за рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької
області від 03.05.2017 року у справі №227/437/17, з відповідача стягнуті аліменти у
розмірі 800 грн щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей
відповідного віку, однак, з моменту винесення зазначеного рішення, значно
збільшилися ціни у країні та знецінилась гривня, а аліменти для платника аліментів,
який офіційно не працює складають 6516 грн, у зв`язку з чим, аліменти у розмірі 800
грн щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку,
не забезпечують право ОСОБА_3 на рівень життя, необхідний для фізичного,
розумового, духовного, морального і соціального розвитку.
Крім того, у зв`язку з військовою агресією рф проти України, в липні 2025
року позивачу довелося покинути територію міста Білозерське Покровського району
Донецької області, де вона володіє на праві власності квартирою та в якій вона з
дитиною проживала, у зв`язку з чим позивачу доводиться орендувати житло у місті
Кривий Ріг.
Враховуючи викладене, позивач просить суд змінити спосіб та розмір стягнення аліментів, стягуваних за рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 03.05.2017 року у справі №227/437/17, з відповідача ОСОБА_2 на користь, ОСОБА_1 , на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з твердої грошової суми у розмірі 800 грн щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, на 1/4 частину всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили, до досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повноліття.
Ухвалою суду від 13.03.2026 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.19).
Позивач та її представник в судове засідання не з`явились. Від представника позивача та позивача надійшло клопотання про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. (а.с.25,35).
В судове засідання відповідач ОСОБА_2 повторно не з`явився, про місце і час розгляду справи повідомлений належним чином, в тому числі через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України в порядку ч.10 ст.187 ЦПК України. Клопотань про відкладення розгляду справи, відзиву на позовну заяву не надходило.
Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Крім того, оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, а також враховуючи належне повідомлення відповідача, неподання відзиву, у відповідності до вимог ст. 280-281 ЦПК України, з урахуванням особливостей, встановлених для розгляду справ в порядку спрощеного позовного провадження, суд вважає за можливе вирішити справу в заочному порядку, з огляду на те, що відповідач повідомлявся про перебування в провадженні суду даної справи на останню відому адресу проживання та через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України в порядку ч.10 ст.187 ЦПК України. Клопотань про відкладення розгляду справи, відзиву на позовну заяву не надходило, однак у встановлений судом термін відзив на позовну заяву не подав, крім того, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи.
Заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись.
Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.
Згідно статті 12 частини 3 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особо, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Таким чином, обов`язок доказування покладається на сторони, що є одним із принципів змагальності сторін. Суд не може збирати докази за власною ініціативою.
За приписами ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
При цьому згідно роз`яснень, наданих Пленумом Верховного Суду України у п. 2 постанови від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.
Частинами 1, 5, 6 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України).
Статтею 264 ЦПК України передбачено, що при прийнятті рішення суд вирішує: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та якими доказами це підтверджується, чи є інші фактичні дані, що мають значення для вирішення справи та докази, що їх підтверджують.
Зі змісту наведених правових норм вбачається покладення процесуального обов`язку на кожну із сторін довести належними доказами наявність або відсутність тих обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень.
Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.
Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-X11) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість, вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження.
Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Згідно з ч. ч. 2-4 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття (ч. 3 ст. 183 СК України).
Як встановлено судом, сторони по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії НОМЕР_1 (а.с.11).
На підставі рішення Добропільського районного суду Донецької області від 03 травня 2017 року у справі №227/437/17 позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти в в розмірі 800 (восьмиста) грн. на місяць, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до досягнення ОСОБА_3 повноліття, починаючи стягувати з 17 лютого 2017 року (а.с.9).
Відсутність гарантії виконання судового рішення у розумінні ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачені гарантії надані сторонам - справедливий, відкритий і швидкий розгляд.
Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.
Відповідач ОСОБА_2 не скористався своїм процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву та надати суду докази на спростування вимог позивача або заперечень щодо них.
Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Так, у відповідності до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
При цьому, суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.
Згідно з статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.
Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі N 6-143 цс 13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.
При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану.
Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Так, за змістом ч. 2 ст. 27 цієї Конвенції батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Також суд зазначає, що аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів на одну дитину визначені законодавчо.
Враховуючи вищевикладене, судом встановлено, що з моменту ухвалення рішення Добропільським районним судом Донецької області про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальне становище позивача погіршилось, що зумовлене значним збльшенням цін в країні та знеціненням гривні, а також у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 разом зі своєю неповнолітньою донькою була вимушена покинути місце свого постійного проживання, переїхати до міста Кривого Рогу та встати на облік як внутрішньо-переміщені особи та орендувати квартиру в місті Кривий Ріг, що сталося через військову агресію рф про України, що підтверджується матеріалами справи, а саме довідками від 31.07.2025 року про взятя на облік внутрішньо-переміщених осіб: ОСОБА_4 та ОСОБА_1 .
Ухвалюючи рішення у справі, суд, з огляду на встановлені обставини і вимоги ст. 12, 81 ЦПК України, враховуючи те, що відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву по справі та фактично не заперечував проти позову, інфляційні процеси, прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, матеріальне становище сторін, приймаючи до уваги, рівність обов`язків обох батьків щодо матеріального утримання дитини, збільшення потреб малолітньої доньки дійшов висновку про задоволення позовної заяви та можливість збільшення розміру аліментів, які стягуються на підставі рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області, від 03.05.2017 року у справі №227/437/17 до 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно, що відповідатиме приписам ч. 2 ст. 182 СК України та ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження».
Так, задовольняючи позов та встановлюючи стягнення аліментів у розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів, суд вважає за необхідне зазначити про стягнення аліментів у розмірі, не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку (як це передбачено ч. 5 ст. 183 СК України) та не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (як передбачено ч. 2 ст. 182 СК України).
На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати в розмірі 1331,20 гривень.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 180-184, 192 СК України, ст. ст. 4, 12, 13, 76-83, 141, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:
Позов адвоката Максимова Романа Миколайовича, який діє в інтересах позивача ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу та розміру стягнення аліментів на утримання малолітнього сина- задовольнити.
Збільшити розмір аліментів, що стягуються з  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі рішення Добропільського районного суду Донецької області від 03 травня 2017 року у справі №227/437/17 з 800 (восьмиста) гривень на місяць на частину але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Стягувати щомісячно з  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4  аліменти на утримання малолітньої дитини  ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку до повноліття дитини, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили.
Стягнути з  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в дохід держави судовий збір у розмірі 1331,20 грн. (одна тисяча триста тридцять одну гривню 20 коп.).
Відповідачам, які не з`явилися в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК України. Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Учасники справи можуть ознайомитись з судовим рішенням на офіційному веб-порталі Єдиного державного реєстру судових рішень. Веб-адреса сторінки: http://reyestr.court.gov.ua.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених законом строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст судового рішення складено 25 травня 2026 року.

Відомості про учасників справи згідно п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України:
- позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 )
- відповідач: ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , АДРЕСА_2 ).

Суддя: Р. Є. Скотар