ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2026 року	Львів	Справа № 300/1107/25 пров. № А/857/43891/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Заверухи О.Б.,
суддів Гінди О.М., Матковської З.М.,

розглянувши в електронній формі в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2025 року про відмову в роз`ясненні судового рішення у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,

суддя (судді) в суді першої інстанції – Кафарський В.В.,
час ухвалення рішення – не зазначено,
місце ухвалення рішення – м. Івано-Франківськ,
дата складання повного тексту рішення – не зазначено,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, в якому просив: визнати протиправними дії щодо відмови у перерахунку пенсії за вислугу років з 01.02.2023 з врахуванням при її обчисленні у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, процентної надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2023, встановленого Законом України від 03.11.2022 №2710-ІХ «Про державний бюджет України на 2023 рік» на відповідний тарифний коефіцієнт згідно додатків 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 №704, згідно довідки №10/1/8564 від 20.12.2024; зобов`язати перерахувати та виплачувати з 01.02.2023 пенсію за вислугу років на підставі довідки №10/1/8564 від 20.12.2024, з урахуванням раніше виплачених сум; визнати протиправними дії щодо застосуванням обмеження максимального розміру пенсії десятьма прожитковими мінімумами для осіб, які втратили працездатність, при здійсненні її перерахунку з 01.01.2025; зобов`язати здійснити з 01.01.2025 перерахунок та виплату пенсії за вислугу років від усіх сум грошового забезпечення з урахуванням сум щорічної індексації основного розміру пенсії відповідно до чинного законодавства України та всіх підвищень та надбавок без обмеження максимального розміру пенсії, що не перевищує десяти прожиткових мінімумів встановлених для осіб, які втратили працездатність.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 31 березня 2025 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25 червня 2025 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Івано-Франківській області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку пенсії за вислугу років з 01.02.2023 з врахуванням при її обчисленні у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, процентної надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2023, встановленого Законом України від 03.11.2022 №2710-ІХ «Про державний бюджет України на 2023 рік» на відповідний тарифний коефіцієнт згідно додатків 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 №704, згідно довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 №10/1/8564 від 20.12.2024. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Івано-Франківській області здійснити перерахунок та виплату з 01.02.2023 пенсії за вислугу років ОСОБА_1 на підставі довідки №10/1/8564 від 20.12.2024, виданої ІНФОРМАЦІЯ_2 , з урахуванням раніше виплачених сум. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо застосуванням обмеження максимального розміру пенсії ОСОБА_1 десятьма прожитковими мінімумами для осіб, які втратили працездатність, при здійсненні її перерахунку з 01.01.2025. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити з 01.01.2025 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 за вислугу років з 01.01.2025, з урахуванням положень Постанови Кабінету Міністрів України від 03.01.2025 №1 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану», тобто із застосуванням коефіцієнтів до відповідних сум перевищення пенсії. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
17.09.2025 позивач подав заяву про роз`яснення судового рішення, у якій просить: роз`яснити «чи частину 5 резолютивної частини рішення Івано-Франківського окружного суду у справі №300/1107/25 від 31.03.2025 слід розуміти таким чином, що Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зобов`язане здійснити з 01.01.2025 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 за вислугу років без обмеження максимального розміру пенсії, що не перевищує десяти прожиткових мінімумів встановлених для осіб, які втратили працездатність, з урахуванням положень Постанови Кабінету Міністрів України від 03.01.2025 №1 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану», тобто із застосуванням коефіцієнтів до відповідних сум перевищення пенсії». 
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2025 року заяву ОСОБА_1 про роз`яснення рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 31.03.2025 у справі №300/1107/25 за його позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дії залишено без задоволення.
Приймаючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 31.03.2025 у справі №300/1107/25, зокрема його резолютивна частина, є чітким за змістом та зрозумілим, а також не містить положень, стосовно яких можуть виникнути суперечності щодо його розуміння та не припускає кілька варіантів тлумачення. Суд першої інстанції зазначив, що заявником не наведено обставин, які можуть бути підставою для роз`яснення судового рішення в порядку статті 254 КАС України. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов висновку, що заява про роз`яснення рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 31.03.2025 у справі №300/1107/25 не підлягає до задоволення.
Не погодившись з прийнятою окремою ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржувану ухвалу та ухвалити постанову, якою заяву про роз`яснення судового рішення задовольнити повністю.
Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскаржувана ухвала є незаконною та необґрунтованою, прийнятою з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання про роз`яснення судового рішення. Зокрема, вважає, що наявні підстави для роз`яснення судового рішення, а саме роз`яснити «чи частину 5 резолютивної частини рішення Івано-Франківського окружного суду у справі №300/1107/25 від 31.03.2025 слід розуміти таким чином, що Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зобов`язане здійснити з 01.01.2025 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 за вислугу років без обмеження максимального розміру пенсії, що не перевищує десяти прожиткових мінімумів встановлених для осіб, які втратили працездатність, з урахуванням положень Постанови Кабінету Міністрів України від 03.01.2025 №1 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану», тобто із застосуванням коефіцієнтів до відповідних сум перевищення пенсії». 
У відповідності до ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю. 
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу з наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.
Приймаючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції прийшов до висновку про відсутність підстав для роз`яснення судового рішення.
Колегія суддів погоджується з обґрунтованістю такого висновку суду першої інстанції з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України за заявою учасника справи, державного виконавця суд роз`яснює ухвалене ним судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення, шляхом постановлення ухвали. Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо воно ще не виконано або не закінчився строк, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання.
Водночас, ясність судового рішення полягає у логічному, чіткому, переконливому і зрозумілому викладенні змісту рішення. Вимога логічності, зокрема, передбачає, що текст рішення має відображати причинно-наслідкові зв`язки у межах речення чи всього документу. Зокрема, мотивувальна частина рішення має відповідати його резолютивній частині. Невизначеність судового рішення означає, що таке рішення містить положення, які викликають суперечки щодо його розуміння та під час виконання.
Недотримання цих вимог може ускладнити або взагалі унеможливити виконання рішення суду, а тому роз`ясненню підлягають рішення суду у разі, якщо без такого роз`яснення їх важко виконати, оскільки високою є ймовірність неправильного виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення.
Тобто, роз`яснення рішення суду це засіб виправлення недоліків судового акта, який полягає в усуненні неясності судового акта і викладенні рішення суду у більш ясній і зрозумілій формі.
Таким чином, роз`яснення судового рішення є за своєю суттю одним із способів усунення його недоліків, зміна форми його викладення таким чином, щоб ті частини судового рішення, які викликають труднощі для розуміння, були висвітлені ясніше та зрозуміліше, однак без виправлення і постановлення додаткового рішення цим же судом. Тобто процесуальна процедура роз`яснення судового акта виключає можливість будь-яким чином змінювати зміст цього судового рішення.
При цьому, суд апеляційної інстанції враховує, що визначений ст. 254 КАС України механізм не може використовуватись, якщо хтось із осіб, які беруть участь у справі, не розуміє, наприклад, мотивації судового рішення, чи не знає способу або порядку його виконання.
Згідно пункту 19 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20 травня 2013 року № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі» за правовою природою роз`яснення судового рішення є продовженням його ухвалення, а ухвала про роз`яснення є його складовою, тому заява про роз`яснення судового рішення розглядається у тому ж провадженні, в якому було ухвалене судове рішення, про роз`яснення якого ставиться питання. В ухвалі про роз`яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду.
Висновки суду щодо способу, строків, порядку виконання рішення є факультативними елементами резолютивної частини рішення. Тому вони можуть виступити предметом роз`яснення лише у тому разі, коли суд закріпив їх у рішенні. Якщо ж висновки суду щодо способу виконання у рішенні відсутні, то ухвала суду про їх роз`яснення фактично є додатковим рішенням і прямим порушенням статті 254 КАС України, що забороняє змінювати (в тому числі доповнювати) зміст такого рішення.
Отже, роз`яснення судового рішення є за своєю суттю одним із способів усунення його недоліків, але без виправлення і постановлення додаткового рішення цим же судом.
Зрозумілість судового рішення полягає в логічному, чіткому, переконливому викладенні змісту рішення. Чіткість викладення передбачає, зокрема, що: терміни, вжиті у судовому рішенні, відповідають тому змісту, який вони мають за законодавством України; такі терміни чітко співвідповідають з поняттями, які вони позначають; текст правової норми, застосованої судом, відтворюється без перефразування і при цьому зрозуміло, де наводиться правова норма, а де суд дає своє тлумачення її змісту.
Судове рішення не повинно містити положень, які б суперечили або виключали одне одного, ускладнюючи чи унеможливлюючи його виконання. Водночас, суд в порядку статті 254 КАС України не роз`яснює порядок виконання судового рішення.
Верховний Суд в ухвалі від 01.02.2018 у справі № 591/3321/17 зазначив, що незрозумілість судового рішення означає, що таке рішення містить положення, які викликають суперечки щодо його розуміння та під час виконання. Тобто, це стосується випадків, коли недотримано вимоги ясності, визначеності такого рішення адміністративного суду. Невизначеність судового рішення означає, що воно містить положення, що викликають суперечки щодо його розуміння під час виконання.
Також у постанові від 20.12.2023 у справі № 400/2839/22 Верховний Суд, надаючи тлумачення положенням статті 254 КАС України, зазначив, що роз`яснення рішення суду - це засіб виправлення певних текстуальних недоліків (якості) резолютивної частини судового акта, який полягає у поясненні рішення суду у більш зрозумілій формі. Зрозумілість рішення полягає в тому, що його резолютивна частина для учасників спору є логічною та не допускає кілька варіантів тлумачення. Без відповідного роз`яснення виконання рішення суду може бути ускладненим або взагалі неможливим.
Із матеріалів справи слідує, що рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 31.03.2025 у справі №300/1107/25 позов ОСОБА_1 задоволено частково. Зокрема абзацами 4-5 резолютивної частини рішення визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо застосуванням обмеження максимального розміру пенсії ОСОБА_1 десятьма прожитковими мінімумами для осіб, які втратили працездатність, при здійсненні її перерахунку з 01.01.2025 та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити з 01.01.2025 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 за вислугу років від усіх сум грошового забезпечення з урахуванням сум щорічної індексації основного розміру пенсії відповідно до чинного законодавства України та всіх підвищень та надбавок без обмеження максимального розміру пенсії, що не перевищує десяти прожиткових мінімумів встановлених для осіб, які втратили працездатність.
При цьому, суд апеляційної інстанції зауважує, що постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25.06.2025 апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишено без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 31.03.2025 у справі №300/1107/25 без змін.
У поданій заяві та в апеляційній скарзі позивач звертає увагу, що «оскільки в частині 5 резолютивної частин рішення Івано-Франківського окружного суду не має чіткого виснування суду щодо перерахунку пенсії ОСОБА_1 без обмеження максимального розміру пенсії, що не перевищує десяти прожиткових мінімумів встановлених для осіб, які втратили працездатність, то у Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області не має ясності щодо урахування положень Постанови Кабінету Міністрів України від 03.01.2025 року №1 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану» при проведенні виплати моєї пенсії».
Проте, суд першої інстанції обгрунтовано відхилив такі доводи, оскільки такі твердження заявника є всього лише припущеннями, не підтвердженими жодним чином.
Також заявник зазначив, що в позовній заяві не ставив вимогу про визнання постанови Кабінету Міністрів України від 03.01.2025 №1 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану» незаконною чи щодо її застосування до його перерахованого пенсійного забезпечення.
Проте, колегія суддів зауважує, що у мотивувальній частині рішення суду від 31.03.2025 детально і обґрунтовано мотивовано висновки щодо необхідності застосування згаданої Постанови №1, зокрема, з виходом за межі позовних вимог.
Так, у мотивувальній частині рішення суду зазначено таке:
«Щодо позовної вимоги про здійснення перерахунку пенсії без її обмеження максимальним розміром, суд зазначає таке.
…
Як слідує з наявного в матеріалах справи протоколу за пенсійною справою ХД-17453 (Міноборони) від 01.01.2025, Головним управлінням ОСОБА_1 з 01.01.2025 розраховано пенсію позивача, розмір якої склав 24 240,21 грн. Однак, призначено до виплати пенсію у розмірі 23 610,00 грн, тобто із урахуванням максимального розміру пенсії (а.с. 63).
Враховуючи викладене, суд вважає, що за наведених обставин і правових норм Головне управління ПФУ в Івано-Франківській області безпідставно обмежило максимальний розмір пенсії позивача під час здійснення її перерахунку, оскільки таке обмеження є звуженням обсягу вже набутих позивачем прав та/або позбавленням його права на соціальний захист, у зв`язку з чим такі дії відповідача не відповідають критеріям правомірності, визначеним ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України.
За таких обставин, зважаючи на визнання неконституційними положень частини сьомої статті 43 Закону №2262-ХІІ, якою передбачено обмеження пенсії максимальним розміром, приймаючи до уваги те, що обмеження пенсії максимальним розміром порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною п`ятою статті 17 Конституції України, судом зроблено висновок, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.
Водночас, в даному випадку суд бере до уваги, що Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 03.01.2025 №1 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану» (далі Постанова №1), пунктом 1 якої, зокрема установлено, що у період воєнного стану у 2025 році пенсії (пенсійні виплати), призначені (перераховані) відповідно до Митного кодексу України, Законів України «Про державну службу», «;Про прокуратуру», «;Про статус народного депутата України», «;Про Національний банк України», «;Про Кабінет Міністрів України», «;Про дипломатичну службу», «;Про службу в органах місцевого самоврядування», «;Про судову експертизу», «;Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів», «;Про наукову і науково-технічну діяльність», «;Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», Постанови Верховної Ради України від 13.10.1995 №379/95-ВР «Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України» (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством), розмір яких перевищує 10 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачуються із застосуванням коефіцієнтів до відповідних сум перевищення:
до частини пенсії (пенсійної виплати), що перевищує 10 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, та не перевищує 11 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, - 0,5;
до частини пенсії (пенсійної виплати), що перевищує 11 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, та не перевищує 13 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, - 0,4;
до частини пенсії (пенсійної виплати), що перевищує 13 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, та не перевищує 17 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, - 0,3;
до частини пенсії (пенсійної виплати), що перевищує 17 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, та не перевищує 21 розмір прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, - 0,2;
до частини пенсії (пенсійної виплати), що перевищує 21 розмір прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, - 0,1.
Пунктом 2 цієї Постанови №1 установлено, що у період воєнного стану у 2025 році коефіцієнти, визначені пунктом 1 цієї постанови, не застосовуються до пенсій (пенсійних виплат) осіб, які брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, брали безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, а також до пенсій в разі втрати годувальника, призначених членам сім`ї загиблих (померлих, зниклих безвісти) таких осіб.
Відповідно до пункту 3, ця постанова набирає чинності з дня опублікування та застосовується з 01.01.2025.
Положеннями Постанови №1 не надано їй зворотної дії в часі та можливості застосування її приписів з іншої дати. За загальними правилами застосування норм права в часі, відповідний нормативно-правовий акт врегульовує правовідносини із дати набрання ним чинності (в залежності від обставин опублікування тощо), із дати значно пізніше від дати прийняття і набрання чинності, вказівку про що містить такий акт, або із дати, яка в календарному застосуванні передує даті прийняття акту, відомості у зв`язку із чим повинні зазначатися в останньому.
Так, згідно з частиною 1 статті 52 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» №794-VІІ від 27.02.2014 постанови Кабінету Міністрів України набирають чинності з дня їх офіційного опублікування, якщо інше не передбачено самими постановами, але не раніше дня їх опублікування.
Зважаючи на відсутність приписів в Постанові №1 про її застосування із іншої дати ніж 01.01.2025, суд дійшов висновку, що вказані нормативні зміни регулюють правовідносини, починаючи з 01.01.2025.
Як слідує із позовних вимог, позивач просить здійснити перерахунок пенсії без обмеження максимальним розміром, починаючи з 01.01.2025, тобто з дати, коли набрала чинності Постанова №1.
Суд звертає увагу, що частиною 2 статті 9 КАС України передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Таким чином, враховуючи встановлені обставини щодо протиправності дій відповідача, факт перевищення розміру пенсії ОСОБА_1 10-ти розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, а також набрання чинності нового правового регулювання спірних правовідносин, починаючи з 01.01.2025 відповідно до Постанови №1, суд, з урахуванням положень частини 2 статті 9 КАС України, вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та, з метою ефективного захисту прав та інтересів ОСОБА_1 , для належного способу відновлення порушеного права позивача, зобов`язати відповідача здійснити з 01.01.2025 перерахунок і виплату пенсії, з урахуванням положень Постанови №1, тобто із застосуванням коефіцієнтів до відповідних сум перевищення пенсії».
Тобто, суд, враховуючи нове правове регулювання, починаючи з 01.01.2025, вирішив зобов`язати відповідача здійснити з 01.01.2025 перерахунок і виплату пенсії, з урахуванням положень Постанови №1, тобто із застосуванням коефіцієнтів до відповідних сум перевищення пенсії.
Відтак, з урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції констатує, що рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 31.03.2025 у справі №300/1107/25, зокрема його резолютивна частина, є чітким за змістом та зрозумілим, а також не містить положень, стосовно яких можуть виникнути суперечності щодо його розуміння та не припускає кілька варіантів тлумачення.
У вказаному рішенні вказані норми законодавства, якими мотивував свої висновки суд та якими керувався суд при його ухваленні.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що заявником не наведено обставин, які можуть бути підставою для роз`яснення судового рішення в порядку статті 254 КАС України.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що заява ОСОБА_1 про роз`яснення рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 31.03.2025 у справі №300/1107/25 не підлягає до задоволення.
Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржувану ухвалу слід залишити без змін.
Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ч. 1 ст. 321, ст. 322, ст. 325 КАС України, суд –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2025 року про відмову в роз`ясненні судового рішення – без змін.
Постанову разом із паперовими матеріалами справи надіслати до суду першої інстанції для приєднання до матеріалів справи.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та не може бути оскаржена. 

Головуючий суддя	 	О. Б. Заверуха 	
судді	 	О. М. Гінда 	
 	 	З. М. Матковська