Дата документу  Справа № 336/237/25 

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Єдиний унікальний №336/237/25      Головуючий в 1 інст. Петренко Л.В. 
Провадження №33/807/88/26     Доповідач в 2 інст.Дадашева С.В.
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2026 року місто Запоріжжя
Суд апеляційної інстанції у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Дадашевої С.В., за участю захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ( ОСОБА_1 ) - адвоката Сидоренка В.В., розглянув в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , за апеляційною скаргою захисника останнього – адвоката Турчак М.В. з доповненнями адвоката Сидоренка В.В. на постанову Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 03 березня 2025 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, який не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000,00 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік,
стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Згідно з постановою суду, 02 січня 2025 року о 06 год. 27 хв. в Запорізькій області, с-ще Комишуваха, вул. Богдана Хмелницького, 26, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 21114 державний номерний знак НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю с порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів), від проходження огляду на стан сп`яніння на місці та від медичного огляду у лікаря-нарколога відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат Турчак М.В. просить скасувати постанову суду першої інстанції стосовно ОСОБА_1 та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що сторона захисту не погоджується з постановою суду першої інстанції.
В доповненнях до апеляційної скарги захисник - адвокат Сидоренко В.В. просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвали нову, якою провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що постанова прийнята при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, а тому висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.
Судом першої інстанції не було встановлено таке. Після того як ОСОБА_1 поліцейський запропонував пройти огляд в медичному закладі, ОСОБА_1 погодився та наголосив : «поїхали до наших медиків». На що поліцейський повідомив, що до наших медиків не вийде проїхати, а тільки до м.Вільнянськ або до м.Запоріжжя. У зв`язку з тим, що ОСОБА_1 вважав, що до м.Вільнянськ або до м. Запоріжжя їхати в одну сторону більше 30 хвилин, та в у зв`язку з цим не хотів залишати свій транспортний засіб на дорозі, в темну пору доби, тому не погодився слідувати туди. Але, після того як поліцейський пішов виносити протокол про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 звернувся до нього та повідомив, що готовий їхати до медичного закладу, на що отримав від поліцейського категоричну відмову. ОСОБА_1 не мав намірів уникати огляду, поліцейський не роз`яснив йому наслідків такої відмови. ОСОБА_1 неодноразово повідомляв поліцейських, що бажає пройти огляд в медичному закладі, на що отримував лише категоричну відмову. Направлення до медичного закладу ОСОБА_1 не видавалось, що підтверджується відеозаписом, що наявний в матеріалах справи. 
При цьому, вказує, що поліцейські не роз`яснили ОСОБА_2 наслідки відмови від проходження огляду, а він виявив бажання пройти огляд в медичному закладі, про що неодноразово повідомив поліцейського, але поліцейським йому категорично було відмовлено в цьому. 
Враховуючи, що протокол складався на місці події, працівники поліції, повинні були направити ОСОБА_1 на проходження огляду в закладі охорони здоров`я, що у свою чергу, ними зроблено не було.
Із відеозапису подій за участі ОСОБА_1 не убачається, яким саме чином працівник поліції встановив наявність у нього ознак алкогольного сп`яніння. Працівниками поліції не була встановлена поведінка ОСОБА_1 , що не відповідає обстановці. 
З переглянутого відеозапису не було встановлено будь-якої поведінки ОСОБА_1 , що не відповідає обстановці. ОСОБА_1 адекватно реагував на питання працівників поліції, його розмова є логічною, спокійною, відповідає характеру подій. Будь-яких проявів неадекватної поведінки він не припустився.
На думку захисника, працівниками поліції не доведено факту наявності у ОСОБА_1 ознак сп`яніння.
Також, зазначає, що з протоколу про адміністративне правопорушення, складеного стосовно ОСОБА_1 , відеозапису та матеріалів справи, убачається, що ОСОБА_1 не було відсторонено від подальшого керування після складення протоколу про адміністративне правопорушення, що також вказує на порушення порядку проведення огляду на стан сп`яніння водія, передбаченого ст.266 КУпАП.
Посилається на те, що якщо вже поліцейські і збирались складати протокол про адміністративне правопорушення, навіть незаконно, безпідставно і з суттєвими порушеннями вимог чинного законодавства, то повинні були належним чином відсторонити ОСОБА_1 від керування транспортним засобом та передати можливість керування цим транспортним засобом уповноваженій особі, яка має посвідчення водія відповідної категорії та може бути допущена до керування т/з, при цьому скласти відповідний документ (ч.7 ст.266 КУпАП).
Крім того, вказує, що в матеріалах справи про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 міститься відео з портативних відео реєстраторів поліцейських. В порушення вищевказаної інструкції відеозйомка велась не безперервно та не повно, що підтверджується матеріалами справи, в яких не міститься повне відео з місця зупинки 02 січня 2025 року транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 . Суд першої інстанції при ухваленні рішення не звернув уваги на те, що матеріали справи не містять повного відео з місця зупинки 02 січня 2025 року транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 .
На думку апелянта, до суду надано відеозапис, який містить втручання сторонніх осіб.
Також, захисник посилається на ту обставину, що поліцейські, знаючи те, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, про що він неодноразово повідомляв їм, не викликали Військову службу правопорядку, чим порушили вимоги ст.266-1 КУпАП.
Враховуючи вищенаведене, вважає, що в даній ситуації протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніву у суду.
Зазначає, що самі по собі наведені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини не можуть бути достатньою підставою для висновку про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130КУпАП.
Апелянт вважає, що доказів, на які посилається суд першої інстанції в своїй постанові, не достатньо для того, щоб поза розумним сумнівом дійти висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 25 липня 2025 року клопотання особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 задоволено.
Провадження за апеляційною скаргою захисника-адвоката Турчак М.В. разом з доповненнями до неї захисника-адвоката Сидоренка В.В. на постанову Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 03 березня 2025 року стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП зупинено до звільнення його з військової служби.
В свою чергу, за змістом положень ст.294 КУпАП, участь в апеляційному розгляді осіб – учасників провадження у справі про адміністративне правопорушення не є обов`язковою.
Апеляційний суд враховує те, що справа про адміністративне правопорушення може бути розглянута без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності у разі, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Крім того, відповідно до вимог частини 1 статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.
У листі Верховного Суду від 04 грудня 2025 року №718/0/158-25, який адресований апеляційним та місцевим судам загальної юрисдикції, зазначено, що зупинення розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст.130 КУпАП, у зв`язку з перебуванням осіб, що притягуються до адміністративної відповідальності, на військовій службі, можливе лише після внесення відповідних змін до КУпАП.
У зв`язку з наведеним, провадження за апеляційною скаргою захисника-адвоката Турчак М.В. разом з доповненнями до неї захисника-адвоката Сидоренка В.В. підлягає поновленню.
27 квітня 2025 року через систему «Електронний суд» захисник-адвокат Сидоренко В.В. на адресу апеляційного суду подав :
- клопотання про виклик у судове засідання суду апеляційної інстанції ОСОБА_3 - лейтенанта поліції, інспектора Відділення поліції №2 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області для надання роз`яснень. Вищезазначене клопотання обґрунтовано тим, що працівники поліції не роз`яснили ОСОБА_1 наслідки відмови від проходження огляду, а він виявив бажання пройти огляд в медичному закладі, про що неодноразово повідомляв поліцейського, але останнім ОСОБА_1 було відмовлено. У зв`язку із тим, що протокол стосовно ОСОБА_1 складався на місці зупинки транспортного засобу, працівники поліції повинні були направити ОСОБА_1 до медичного закладу для проходження відповідного огляду, проте цього останніми зроблено не було. Крім того, з оглянутого відеозапису не убачається, що наявне в матеріалах справи письмове направлення додано лише до матеріалів справи, але коли воно видавалось – не зрозуміло. ОСОБА_1 є діючим військовослужбовцем, проте працівниками поліції не було викликано ВСП, чим останніми порушено вимог ст.266-1 КУпАП. В протоколі не зазначені дії водія щодо ухилення від огляду; 
- клопотання про витребування з Відділення поліції №2 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області оригінальний, повний та не змонтований відеозапис, який доданий до матеріалів справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 . Вищезазначене клопотання обґрунтовано тим, що відеозйомка обставин події не є безперервною та повною;
- клопотання про проведення розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 з повною фіксацією відповідними технічними засобами;
- клопотання про призначення експертизи з технічного дослідження, наявного в матеріалах справи відеозапису, проведення якої доручити експертам Запорізького відділення ДНДІСЕ, оскільки у відеозапис, який доданий до матеріалів справи про адміністративне правопорушення, відбувалось певне втручання сторонніх осіб, і як наслідок, із такого відеозапису не убачається повної версії подій;
- клопотання про дослідження та перегляд всіх відео-, звукозаписів та дослідження в матеріалах справи доказів;
- клопотання про визнання доказів, а саме: відеозапису, недопустимими та недостовірними доказами, оскільки наданий до суду відеозапис містить втручання сторонніх осіб;
- клопотання про долучення до справи про адміністративне правопорушення;
- копії адвокатського запиту №251 від 24 квітня 2025 року щодо надання інформації про перелік закладів, які діють та уповноважені проводити огляд на стан виявлення алкогольного, наркотичного сп`яніння, перебування особи під лікарськими засобами по Запорізькій області; 
- клопотання особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі про адміністративне правопорушення;
- копію військового квитка на ім`я ОСОБА_1 ; 
-довідку військової частини НОМЕР_3 від 06 січня 2025 року за вих.№67; 
- постанову Вінницького апеляційного суду від 06 січня 2025 року по справі №149/429/24; 
- клопотання про призначення покарання з урахуванням принципу індивідуалізації шляхом застосування аналогії закону ст.69 КК України і не призначення ОСОБА_2 додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами на 1 рік.

05 травня 2025 року засобами поштового зв`язку на адресу апеляційного суду надійшли письмові пояснення ОСОБА_1 , згідно з якими останній зазначає про те, що протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 210853 від 02 січня 2025 року стосовно нього було складено безпідставно та з порушеннями закону.
ОСОБА_1 підтвердив факт відмови ним від проходження огляду в медичному закладі, оскільки була темна пора доби та він не довіряв таким діям поліцейських. Але як тільки поліцейський запропонував йому пройти огляд в медичному закладі, він відразу погодився та наголосив поїхати до його медиків, на що поліцейський повідомив, що до його медиків не вийде проїхати, а тільки до м.Вільнянськ або до м.Запоріжжя, однак він не захотів залишати транспортний засіб на дорозі, в темну пору доби, тому не погодився слідувати туди, але, після того, як поліцейський пішов складати протокол про адміністративне правопорушення, він звернувся до нього та повідомив, що готовий їхати до медичного закладу, на що отримав від поліцейського категоричну відмову. 
ОСОБА_1 зазначає, що він не мав намірів уникати огляду, поліцейський не роз`яснив йому наслідки такої відмови. 
Проходити огляд на місці зупинки не бажав, оскільки не довіряв такій процедурі, але неодноразово повідомляв поліцейських, що бажає пройти огляд в медичному закладі, на що отримував лише категоричну відмову. Направлення до медичного закладу йому не видавалось.
Від керування транспортного засобу його не було відсторонено.

04 січня 2026 року через систему «Електронний суд» захисник-адвокат Сидоренко В.В. подав клопотання про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КУпАП.

В судове засідання апеляційного суду особа, яка притягнуто до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 не з`явився, захисник останнього - адвокат Сидоренко В.В. зазначив про обізнаність ОСОБА_1 про день, час та місце судового засідання, вважав за можливе здійснювати апеляційний розгляд за відсутності ОСОБА_1 , зазначив про узгодженість вказаного питання та правової позиції між ним та ОСОБА_1 . 
З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції вважає за можливе здійснювати апеляційний розгляд без участі ОСОБА_1 . 

Заслухавши аргументи захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Сидоренка В.В., який підтримав апеляційну скаргу, разом з доповненнями до неї, та просив її задовольнити, перевіривши матеріали справи та доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд доходить таких висновків.
Згідно з вимогами ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Цих вимог закону суд першої інстанції дотримався при розгляді справи.
Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.
Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 судом виконані вимоги ст.ст.280,283 КУпАП та повно, всебічно з`ясовані обставини справи, дотримані вимоги закону щодо змісту постанови про адміністративне правопорушення.
Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в повному обсязі підтверджена наявними в справі доказами, зокрема відомостями, які містяться:
- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР №0210853 від 02 січня 2025 року, згідно з яким, 02 січня 2025 року о 06-27 годині в Запорізькій області, с-ще Комишуваха, вул. Богдана Хмелницького, 26, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 21114 д.н.з. НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів). Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою алкотестера Драгер та в закладах охорони водій відмовився у встановленому законом порядку, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП;
- у направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують та швидкість реакції Вільнянської РБЛ від 02 січня 2025 року;
- у акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, з якого убачається, що у ОСОБА_1 виявлені такі ознаки: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Огляд ОСОБА_1 за допомогою спеціального технічного приладу Alcotest Drager 6810 не проводився у зв`язку із відмовою останнього на місці зупинки транспортного засобу;
- у довідці про відсутність повторності щодо ОСОБА_1 за ст.130 КУпАП та отримання останнім посвідчення водія серії НОМЕР_4 від 16 листопада 2022 року;
- відеозаписом події, який узгоджується із обставинами, вказаними в протоколі та долучених до нього матеріалах.
Зазначені докази у їх сукупності підтверджують те, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, при викладених в постанові суду обставинах.
Висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими та повністю відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на досліджених доказах, які є належними, допустимими та достатніми.
Згідно з оскаржуваною постановою, в судові засідання ОСОБА_1 неодноразово викликався, останній раз 03 березня 2025 року, проте не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся, шляхом направлення судової повістки за адресою проживання зазначеною в протоколі про адміністративне правопорушення. Жодних клопотань чи заяв на адресу Шевченківського районного суду м.Запоріжжя не надходило. Про причини неявки не повідомив.

При апеляційному розгляді захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 – адвокат Сидоренко В.В. навів доводи, що є аналогічними тим, які містяться в апеляційній скарзі та письмових клопотаннях, наданих на адресу апеляційного суду.
Проаналізувавши досліджені докази, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що доводи, викладені в апеляційній скарзі, та заявлені стороною захисту при апеляційному розгляді, правильності висновків суду першої інстанції не спростовують. 
Що стосується доводів захисника, викладених в апеляційній скарзі, про те, що працівниками поліції було порушено процедуру проведення огляду щодо ОСОБА_1 , оскільки останній не відмовлявся від проведення такого огляду, суд апеляційної інстанції звертає увагу на таке.
З наявного в справі відеозапису убачається, що у працівників поліції виникла підозра про перебування водія ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння. Так, працівники поліції зазначили ОСОБА_1 про наявність у останнього ознак алкогольного сп`яніння, зокрема наявний запах алкоголю з порожнини рота, та запропоновували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, на що ОСОБА_1 зазначив, що вживав вчора та попросив не проходити огляд. Після чого працівники поліції вдруге запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі або на місці зупинки транспортного засобу, на що водій ОСОБА_1 зазначив, що хоче поїхати «до наших медиків» та запропонував вирішити це питання, на що працівники поліції зазначили про те, що огляд на стан алкогольного сп`яніння проводиться у найближчому медичному закладі – або в м.Запоріжжя, або в м.Вільнянськ. Після чергової (третьої) пропозиції ОСОБА_1 працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі або на місці зупинки транспортного засобу, ОСОБА_1 відмовився, сказав, що не хоче, при цьому одночасно з цим, постійно пропонував працівникам поліції вирішити це питання іншим чином. Після цього, працівники поліції зазначили про те, що стосовно ОСОБА_1 буде складено протокол про адміністративне правопорушення за порушення вимог п.2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність ст..130 КУпАП, роз`яснили ОСОБА_1 права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, які ОСОБА_1 були зрозумілі. Також, було уточнено у ОСОБА_1 , чи буде він підписувати протокол про адміністративне правопорушення, надавати пояснення, на що ОСОБА_1 відповів відмовою. Далі, останньому було роз`яснено про відсторонення його від керування транспортним засобом.
Отже, зміст наявного в матеріалах справи відеозапису свідчить про те, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, у зв`язку із чим, працівниками поліції на водія ОСОБА_1 обґрунтовано було складено відповідний протокол про адміністративне правопорушення.
Те, що у ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, підтверджується не тільки відомостями з протоколу, а й направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного,наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відеозаписом події та актом огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Порушень з боку поліцейських не убачається. Останні повідомили ОСОБА_1 причину зупинки транспортного засобу – відсутня підсвітка заднього номера, повідомили, що виявили у ОСОБА_1 певні ознаки алкогольного сп`яніння. Більш того, ОСОБА_1 не заперечував факту вживання ним алкогольних напоїв напередодні. Викладене і стало підставою для висловлення поліцейськими пропозиції ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, що повністю узгоджується з вимогами закону. 
Підстав для виклику працівників поліції для допиту під час апеляційного розгляду, як про це просив захисник – адвокат Сидоренко В.В. в своєму письмовому клопотанні, жодних підстав не убачається.
Так, у працівників поліції були обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_1 під час керування транспортним засобом перебував з явними ознаками алкогольного сп`яніння.
В свою чергу, статтею 130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно з п.2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Водій зобов`язаний виконувати обов`язки, визначені Законом України "Про дорожній рух" і Правилами дорожнього руху, зокрема передбачений вказаним законом обов`язок виконувати розпорядження поліцейського, яке він дає на підставі цих Правил чи інших нормативних актів. 
Одним із таких розпоряджень поліцейського, є вимога пройти огляд з метою встановлення стану сп`яніння (п. 38 постанови Великої Палати Верховного Суду від 09 вересня 2021 року у справі № 11-21сап21, п.76 постанови Великої Палати Верховного Суду від 10 липня 2025 року у справі № 990SCGC/9/25).
Підстави, умови та порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння визначені ст.266 КУпАП, п.2.5 ПДР України та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09 листопада 2015 року №1452/735 (в подальшому Інструкція), згідно з якими, водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння. Відповідно до п.2 Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Наведене дає підстави стверджувати, що у ході провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, яке полягає у відмові водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, підлягає доведенню факт керування особою транспортним засобом, наявність у такої особи ознак алкогольного сп`яніння, пропозиція/вимога пройти огляд на стан сп`яніння та факт відмови водія від проходження зазначеного огляду.
В цьому випадку ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, що є окремим складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Версія сторони захисту про те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, на думку суду апеляційної інстанції, не є переконливою та спростовується вищевказаними доказами в т.ч. відеозаписом, доданим до протоколу.
Те, що ОСОБА_1 вже після того, як працівниками поліції було розпочато процедуру оформлення адміністративного матеріалу, заявив про своє бажання пройти такий огляд, не впливає на правильність кваліфікації його дій та не свідчить про безпідставне складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, з огляду на хронологію подій, зафіксовану відеозаписом, роз`яснення поліцейськими ОСОБА_1 наслідків відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння та роз`яснення ОСОБА_1 його процесуальних прав. 
Отже, наявними в справі доказами поза розумним сумнівом підтверджується вина ОСОБА_1 , у вчиненні інкримінованого їй адміністративного правопорушення, а доводи сторони захисту про протилежне є безпідставними та суперечать матеріалам справи.
Перевіряючи доводи сторони захисту про те, що працівниками поліції було відмовлено ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння «у наших медиків» та зазначено про те, що огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я – або м.Вільнянськ, або м.Запоріжжя, суд апеляційної інстанції звертає увагу на таке. 
Згідно з п.1 Розділу ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України N 1452/735 від 09 листопада 2015 року,перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду на стан сп`яніння водіїв, затверджується Міністерством охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, структурними підрозділами з питань охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій.
Відповідно до Наказу директора Департаменту охорони здоров`я Запорізької обласної військової адміністрації Клименко В. №410/вс від 24 травня 2024 року «Про внесення змін до наказу Департаменту охорони здоров`я Запорізької обласної державної адміністрації від 17 травня 2024 року №387/вс» (який діяв на дату вчинення правопорушення ОСОБА_1 ), затверджено перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення медичних оглядів на стан алкогольного, наркотичного та іншого сп`яніння на підконтрольній Україні території, а саме: КНП «Обласний клінічний заклад психоневрологічної допомоги та соціально значущих хвороб» ЗОР, КНП «Вільнянська багатопрофільна лікарня», КНП «Клініка «Сімейний лікар» Широківської сільської ради, КНП «Новомиколаївська багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування» НСР. 
Іншим закладам охорони здоров`я відповідного права не надано. 
Доводи апелянта про те, що відеозаписом не підтверджено того, що ОСОБА_1 не було вручено направлення на проходження огляду на стан сп`яніння, не є слушними, оскільки останній від вказаного огляду взагалі відмовився.
В свою чергу, саме направлення долучено до матеріалів справи з відміткою про відмову водія від проходження огляду.
З матеріалів справи, в т.ч. з відеозапису, жодних порушень з боку поліцейських при оформленні адміністративного матеріалу щодо ОСОБА_1 не убачається.
Доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 звертався з будь-якими скаргами на дії працівників поліції, суду не надано.

Доводи сторони захисту про те, що з переглянутого відеозапису не було встановлено будь-якої поведінки ОСОБА_1 , що не відповідає обстановці, він адекватно реагував на питання працівників поліції, його розмова є логічною, спокійною, відповідає характеру подій, будь-яких проявів неадекватної поведінки він не припустився, є безпідставними з огляду на таке.
Відповідно до п.3 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України N 1452/735 від 09 листопада 2015 року, ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
З матеріалів справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , зокрема, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №210853 від 02 січня 2025 року, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують та швидкість реакції Вільнянської РБЛ від 02 січня 2025 року, акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, вбачається, що працівниками поліції виявлено у ОСОБА_1 такі ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. 
В свою чергу, ознака алкогольного сп`яніння: поведінка, що не відповідає обстановці, у ОСОБА_1 виявлена не була, тому доводи захисника з зазначеного приводу є недоречними. 

Доводи сторони захисту про те, що з протоколу про адміністративне правопорушення, складеного стосовно ОСОБА_1 , відеозапису та матеріалів справи, убачається, що ОСОБА_1 не було відсторонено від подальшого керування після складення протоколу про адміністративне правопорушення, також є безпідставними та спростовується матеріалами справи, зокрема відеозаписом, з якого убачається, що ОСОБА_1 був проінформований працівниками поліції про його відсторонення від керування транспортним засобом. 
Крім того, твердження сторони захисту про те, що в матеріалах справи відсутні докази передання можливості керування транспортним засобом уповноваженій особі, яка має посвідчення водія відповідної категорії та може бути допущена до керування т/з, при цьому скласти відповідний документ, жодними чином не доводить та не спростовує вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

Стосовно доводів апелянта щодо відсутності безперервного відеозапису події, то суд апеляційної інстанції звертає увагу на таке.
Право поліцейського на фото та відеофіксування за допомогою технічних приладів і технічних засобів закріплено у Законі України «Про Національну поліцію» (ст.31) та Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року №1026 і зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 січня 2019 року за №28/32999.
З самих відеозаписів є очевидним, що ці записи здійснювались працівниками поліції, які оформлювали адміністративний матеріал.
Ніким не заперечується того факту, що події за участю ОСОБА_1 , що зафіксовані вищевказаними відеозаписами, мали місце, та відносяться саме до цієї справи.
Більш того, вказані відеозаписи не є єдиними доказами у справі, ці записи узгоджується з іншими доказами, на які послався суд в своїй постанові.
Те, що самі відеозаписи події не є безперервними та не відображають повної картини події, пов`язаних із складанням протоколу, само по собі не вказує на недопустимість вказаних відеозаписів як доказу.
Відомостей про те, що відеофіксація здійснювалась за допомогою недозволенного технічного засобу чи з порушенням вимог закону, в матеріалах справи немає.
Крім того, з метою перевірки доводів, викладених в апеляційній скарзі, апеляційним судом було направлено запит на адресу Відділення поліції №2 Запорізьке районне управління поліції ГУНП в Запорізькій області про надання на адресу апеляційного суду повного відеозапису запису події за обставинами складання протоколу серії ЕПР1 №210853 від 02 січня 2025 року, складений інспектором Відділення поліції №2 Запорізьке районне управління поліції ГУНП в Запорізькій області старшим лейтенантом поліції Оверченком Р.В., відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, у тому числі, який відображає процедуру оформлення адміністративних матеріалів.
Як убачається з відповіді Відділення поліції №2 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області №34948-2026 від 11 березня 2026 року (154439), згідно з наказом МВС України №1026 від 18 грудня 2018 року «Про затвердження інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних засобів, що мають функцію фото- і кінозйомки, відеозапису»,строк зберігання відеозаписів становить 30 діб. Отже, так як подія відбувалася 02 січня 2025 року, відеозаписи не збережені.
Крім того, під час апеляційного розгляду, захисник-адвокат Сидоренко В.В. не підтримав раніше заявленого ним клопотання про призначення експертизи з технічного дослідження, наявного в матеріалах справи відеозапису.

Доводи захисника-адвоката Сидоренка В.В. про те, що огляд ОСОБА_1 як військовослужбовця, мав здійснюватись в порядку, передбаченому ст.266-1 КУпАП, є безпідставними. Ці доводи ґрунтуються на помилковому розумінні норм права.
Так, відповідно до ч.ч.1-3 ст.266-1 КУпАП військовозобов`язані та резервісти під час проходження зборів, а також військовослужбовці Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Огляд військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром (начальником) військової частини (установи, організації, підприємства, закладу, підрозділу), іншого утвореного відповідно до законів України військового формування, а також правоохоронного органу спеціального призначення, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.
Огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.
У разі незгоди військовозобов`язаного та резервіста під час проходження зборів, а також військовослужбовця Збройних Сил України на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, уповноваженими особами з використанням спеціальних технічних засобів та тестів або у разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
З матеріалів справи, серед іншого і з відеозапису, убачається, що ОСОБА_1 керував не військовим автомобілем на час його зупинки працівниками поліції, а транспортним засобом, який належить ОСОБА_4 , та не виконував у той час завдання, пов`язаного з військовою службою, та жодного разу не казав про таке працівникам поліції. 
Отже, підстав для застосування процедури, передбаченої ст.266-1 КУпАП не було.
Окрім того, відповідно до вимог ст.15 КУпАП, військовослужбовці несуть відповідальність за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, на загальних підставах. 
Тому, в цьому випадку адміністративні матеріали оформлені та протокол про адміністративне правопорушення обґрунтовано складені працівником поліції, що повністю відповідає вимогам ст.255 КУпАП. 
Об`єктивних даних, які б давали підстави вважати, що протокол про адміністративне правопорушення та інші адміністративні матеріали складені не уповноваженими особами, в матеріалах справи немає.
Всі докази, наявні в справі, узгоджуються між собою та істотних суперечностей не мають.
Достовірність цих доказів стороною захисту в т.ч. самим ОСОБА_1 у встановленому законом порядку не спростовано.
Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі захисника-адвоката Сидоренка В.В., на думку суду апеляційної інстанції, жодним чином не впливають на законність постанови суду першої інстанції та не спростовують порушення ОСОБА_1 вимог п.2.5 ПДР України за наявності у справі вищевказаних доказів, які повністю підтверджують обставини вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та не можуть бути підставою для скасування законного та обґрунтованого рішення суду.
На думку апеляційного суду, працівниками поліції дотримано порядок оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, передбачений ст.266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України 09 листопада 2015 року за №1452/735, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України 07 листопада 2015 року №1395.
Протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 складений з дотриманням вимог ст.ст.254-256 КУпАП та містить всі необхідні для розгляду справи відомості, якихось істотних недоліків при його складанні, які б тягли за собою визнання цього протоколу недопустимим доказом, не вбачається. Достовірність відомостей, зазначених у протоколі, сумнівів не викликає, оскільки ці відомості узгоджуються з іншими доказами, доданими до протоколу.
Об`єктивних даних, які б давали обґрунтовані підстави вважати, що протокол про адміністративне правопорушення та інші адміністративні матеріали складені не уповноваженими особами, в матеріалах справи немає.
Всі докази, наявні в справі, узгоджуються між собою та істотних суперечностей не мають.
Достовірність цих доказів стороною захисту у встановленому законом порядку не спростовано.
Вина ОСОБА_1 підтверджується як відомостями з протоколу про адміністративне правопорушення, так і доданими до протоколу доказами, які дослідив суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення.
Підсумовуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дотримався вимог закону при розгляді цієї справи, в повному обсязі з`ясував обставини справи, дослідив всі докази, які наявні в матеріалах справи, надав цим доказам правильну оцінку.
Неповноти та однобічності з`ясування обставин, що мають значення для прийняття законного та обґрунтованого рішення, а також упередженості з боку суду першої інстанції не убачається.
З приводу заявленого клопотання сторони захисту про безпідставність накладеного на ОСОБА_1 стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, суд апеляційної інстанції звертає увагу на таке. 
Відповідно до вимог ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Відповідно до вимог ч.4 ст.30 КУпАП, позбавлення права керування засобами транспорту не може застосовуватись до осіб, які користуються цими засобами в зв`язку з інвалідністю, за винятком випадків керування в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також у разі невиконання вимоги поліцейського про зупинку транспортного засобу, залишення на порушення вимог встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, учасниками якої вони є, ухилення від огляду на наявність алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає накладення адміністративного стягнення у виді штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Крім того, у рішенні в справі О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи користується автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізує своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Діяння, які кваліфікуються за ст.130 КУпАП, є найбільш суспільно шкідливими правопорушеннями у сфері безпеки дорожнього руху. 
Законодавством України про адміністративні правопорушення не передбачено можливості накладення на особу, яка вчинила правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, іншого стягнення, ніж передбачене санкцією цієї статті, або ж звільнення від стягнення.
Оскаржувана постанова суду містить всі відомості, передбачені ст.283 КУпАП.
При накладені адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст.33 КУпАП, і наклав стягнення у межах, встановлених цим Кодексом.
Порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Також, як убачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, стороною захисту були подані клопотання про проведення судових засідань у цій справі в режимі відеоконференції, які були задоволені апеляційний судом. Захисник-адвокат Сидоренко В.В. приймав участь в судових засіданнях апеляційного суду в режимі відеоконференції, що передбачає повну фіксацією судового засідання відповідними технічними засобами. 
Клопотання захисника-адвоката Сидоренка В.В. про закриття провадження в цій справі на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП – через закінчення строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст.38 КУпАП, задоволенню не підлягає, з таких підстав. 
Згідно з встановленими судом обставинами, адміністративне правопорушення, вчинене ОСОБА_1 , мало місце 02 січня 2025 року.
Отже, на момент розгляду справи судом першої інстанції – 03 березня 2025 року, строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ч.6 ст.38 КУпАП, не закінчились. 
Тому підстави для закриття провадження в справі на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП відсутні, а думка сторони захисту про протилежне не узгоджується з положеннями законодавства України про адміністративні правопорушення.
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

провадження за апеляційною скаргою захисника-адвоката Турчак М.В. з доповненнями адвоката Сидоренка В.В. на постанову Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 03 березня 2025 року стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП поновити.
Апеляційну скаргу захисника-адвоката Турчак М.В. з доповненнями адвоката Сидоренка В.В. залишити без задоволення. 
Постанову Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 03 березня 2025 року стосовно  ОСОБА_1  за ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького
апеляційного суду      С.В. Дадашева